DESET DNŮ ZLÉHO MUŽE
Nemaluj čerta na zeď.
Šéf nám to dá sežrat, jestli se mu něco stane.
- Je naživu. - Dobře.
- Proč ho Šéf chrání? - Netuším.
Řekl: „Jeďte do Tomby a bez něj se nevracejte.“
Nevydrží ani do İzmitu, natož do Istanbulu.
Je to Tosya, idiote. Tosya.
- Kde to jsme? - V Karaağaç.
Ty jo!
Hüso! Cos mu to sakra provedl?
K smrti mě vyděsil. Křičel! Myslel jsem, že ožil!
Není mrtvej, aby mohl ožít, ty pitomče.
Není ti nic, krajane?
Vstávej. Pojď ven. Pojď.
Zavři to. Opři ho tady.
Je ti něco?
- Čůrám. - Cože?
Do prdele.
No jasně. Vypil jsi moc vody.
Hüso, dones svoje tepláky. A čistý spodky, jestli máš.
Musíme ho převlíct.
Jasně. Proč moje oblečení, a ne tvoje?
Drž hubu a dělej.
- Parťáku? - Jo?
- Co s tímhle? - Zahoď to.
Léky!
Zkontroluj kapsy. Asi tam má léky.
Tady.
Tady máš léky.
Hamlet.
- Co říká? - Nejspíš mluví o té knize.
Ta je v autě.
„Kéž by to… příliš, příliš těžké tělo…
se rozplynulo…
Jako kapka rosy.“
1. DEN
Moc rád tě vidím, Sadıku.
Změnil jsem si jméno. Teď jsem Adil.
To se mi nelíbí.
No nic.
Lidi z Tosye mi před 15 dny volali,
že tam je na mě registrované zdemolované auto a vandrák jménem Sadık.
Cos dělal v Tosyi? Myslel jsem, že jsi v Eskişehiru.
Někoho jsem tam vezl.
- Sedni si. - Ne, nemůžu.
Zlomená kostrč. Bolí to.
Před dvěma lety jsme srovnali účty, ale teď musíme začít znovu.
Zaprvé…
škoda na autě.
Zadruhé, zdravotní výlohy.
Odškodnění tvého tchána a švagra.
Papíry tvojí paničky. Televize darovaná policii.
Zkrátka a dobře, stál jsi nás dost peněz, Sadıku Adile.
Že jo, Hayati?
Přesně.
Když to říkáš.
Jak to chceš všechno splatit?
Co si to odpracovat?
Samozřejmě v rámci tvé odbornosti.
Odborno…
Ten děvkař chodí do nóbl čtvrtí.
Jako Tevfik.
Jmenuje se Ferhat Gönen.
Na ně nekoukej. Takoví tam jsou jako pěst na oko.
Hayati ti dá Ferhatovu složku.
Máš telefon?
Jasně že ne.
Ten černý je tvůj pracovní.
Mají stejné heslo.
Rok dobytí Istanbulu. Pamatuj si to.
Je tam moje číslo. Taky Hayatiho, Zeynela a Hüsa.
Ten bílý je soukromý.
Jasně. Černá je život, bílá je smrt. Černý je tvůj, bílý můj.
Zeynele. Hayati ti dá peníze a kartu.
- Kup mu nějaké oblečení. - Jasně, Šéfe.
- Ta žába? - Kdo? Moje… Moje žába?
- Jak se jmenuje? - Maria.
Maria.
Ať to oblečení vybere ona.
Je to děvka,
ale má vkus.
Vezmi si ji. Nekousne tě.
Budeš ji potřebovat.
Drž ji pevně.
Dobře.
Až se ti uzdraví ruka.
Tvým úkolem je najít Ferhata a říct mi, kde je.
- Pod jednou podmínkou. - Ty jeden…
Bolí mě celé tělo. Hlava, ruka, zadek…
Mám bolesti.
Potřebuju silný lék proti bolesti a ten se nedá koupit jen tak.
Je z tebe feťák?
Kolik jich bereš?
Dnes si vzal jeden, Šéfe. Zbytek má v kapse.
Dáš mu dva denně. Ráno a večer.
- Dobře? - Ne.
- Dva nestačí. - Řekl jsem dva!
Dokud nenajde Ferhata,
nespustíš z něj oči.
Každý den budeš Hayatimu podávat hlášení.
- Kam ho dáme? - Dům je připravený.
Chovej se tam slušně. Je po úklidu.
Sadıku, Adile, nebo co jsi zač,
najdi toho podvraťáka…
Najdi ho a dej mi vědět.
Jak k té nehodě došlo?
Cesta byla úplně rovná a nepršelo.
Usnul jsi?
Asi defekt pneumatiky.
To, žes to přežil… Já nevím.
Asi máš na tomhle světě ještě nějakou práci.
Můžu tě o něco požádat, krajane?
Víš, moje holka, Maria.
Řekl jsem jí, že se dnes večer uvidíme.
Může přijít sem?
Stejně půjdeme zítra nakupovat.
Jasně, klidně.
Taky mám prosbu. Dej mi další prášek.
Ne.
Řekl jsi Šéfovi, že jsem dnes měl.
Když si vezmu další, budu do úterý krytý.
- Přestaň, pro lásku boží. - Pro jistotu.
Až budeš v noci s Mariou v posteli,
nebude vhodné, abych se šel dožadovat prášku.
No tak.
Pořádně si zacpi uši.
Budeme to dělat celou noc.
To nevadí.
Budu mít vlastní návštěvu. Ducha.
- Tady. - Díky.
Co ten Hayati? Kdo je to? Jaký je?
Přišel k Šéfovi před půl rokem a hned byl jeho pravá ruka.
Nikdo to nechápe.
Hüso říká, že dělal u rozvědky a vykopli ho.
Je oddaný,
ale nelíbí se mi. Je podezřelej.
Díky.
Co se děje?
Maria, že?
Jsem Adil.
Šel jsem si pro vodu.
Běž.
Dobrou noc.
Tobě taky.
Můj duchu.
Vrať se.
A řekni mi, co mám dělat.
Pověz mi to, ať už to čekání
a bezvýznamnost skončí.
Drahá představivosti,
sny, které mi ukazují místa, kde jsem nebyl…
Vezmi ducha…
a vlož ho do mých očí.
2. DEN
Dobrý muž se vrátil?
Pořád máš moje číslo.
- Jak bylo v Eskişehiru? - Dobře.
Co se ti stalo? Přejel tě autobus?
Měl jsem nehodu.
Ale máš super oblečení. Velmi ležérní.
A ty pořád chodíš za školu.
Škola dnes není.
Tak jo.
Ale aspoň jsem nezmeškala tvou zprávu.
- Kdy maturuješ? - Za dva měsíce.
Odmaturuju a dostanu peníze.
Na to ti musí být 18.
To mi bylo už loni. Yeter mě dala do školy o rok později.
Mám 300 000 lir, ale leží v bance.
Nemluvě o inflaci.
Když jdu kolem, slintám.
Jsi tak podlý, Sadıku.
Adile.
Jsem teď Adil. Prozatím.
Jak se daří mámě?
Přijala, že Tevfik utekl a vrátila se domů.
Bydlím u příbuzné.
U tety Durdu.
Jak tě tu mohla nechat samotnou?
Řekla jsem: „Zabiju se, jestli mě donutíš se tam vrátit.“
Latté. A přineste mi všechno čokoládové, co máte.
Povídej, taťko. Cos dělal poslední dva roky?
Turismus. Mám na starost výstavbu hotelu.
Páni, ty máš hotel? No nekecej.
Takže náš Sadık…
Promiň, říkal jsi Adil?
Náš Adil má kariéru v turistickém ruchu?
Co ještě?
Zakryj si nohy.
Jen ať si ti chudáci civí.
Víš, jsi jediný chlap, co se na mě dívá jinak.
Ale to je samozřejmě proto, že jsi dobrý muž, že?
Možná se to změnilo.
Možná teď budu páchat zlo.
Páni! Budeš padouch?
I když to zní super, máš smůlu.
Mám adepta na přítele. Je mladý a hezký.
Budeme spolu podnikat, až dostanu ty peníze.
Hele, nemluv o těch penězích s nikým, koho dobře neznáš.
No jo pořád.
- Prosím. - Díky.
Takže? Vyklop to.
Proč jsi mě sem vytáhl?
Někoho hledám. Totiž…
Myslel jsem, že mi pomůžeš, jako před dvěma lety.
Jen idiot by si myslel, že někoho najdeš.
A v tomhle stavu.
Dala jsem ti tolik tipů a Tevfika jsi nenašel.
Snad budeme mít větší štěstí.
A co přesně ode mě chceš?
Ten, koho hledáme, bývá tady.
Nóbl podniky, noční kluby, restaurace a tak.
- Kde bys hledala? - Dej mi telefon.
Máš teď dokonce dva.
- Jaké je heslo? - 291453.
Nejsou tu žádné aplikace.
Nevadí. Stáhnu je.
Selamünaleyküm.
Pınar, moje neteř. Zeynel, můj kolega.
Přinesl jsem ti nějaké peníze.
Díky.
To je ale velkorysý kolega!
Tak, hotovo.
Vytvořila jsem ti účet. CoolDaddy.
Jsme přátelé.
Úsměv!
Tohle je tvoje profilovka.
Zatím ji vidím jen já.
Už jsem ji i olajkovala.
Teď mi řekni, jak se tech chlap jmenuje.
Ferhat…
ale příjmení si nepamatuju.
Co s tím mám dělat? Na sítích je milion Ferhatů.
Asi půjdu taky do cestovního ruchu.
Nekecej! Neříkej, že ti to tu taky patří!
Informace o Ferhatovi jsou tam. Dám si sprchu.
Co je?
Nenos to, aspoň doma.
Hele!
- Co to je? - Říkal jsem, že jsem měl nehodu.
Našla jsi něco?
Přímo Ferhata ne, ale vím, jak ho najít.
Ten Ferhat je totální snob.
Jeho účet je měsíc neaktivní. Jako by zmizel.
- To už víme. - To není vše.
Zjistila jsem, že lajkoval všechny fotky dvou lidí.
Güneşkurt a Bahar95. Tak jsem šla po té Bahar.
Ferhat lajkoval všechny její fotky a přidal spoustu komentářů.
Tvrdě ji balil.
A najednou vůbec nic.
Ale ve stejnou dobu se objevil nějaký SerhatF1.
Začal dávat lajky Bahar95 a ona jemu.
Takže F1Ferhat a SerhatF1 jsou jeden člověk.
A teď dávej pozor.
Na Serhatových fotkách je jen jeho auto, žádná tvář.
Takže podle nich ho nenajdeme.
Musíme najít tu Bahar95.
Určitě spolu chodí.
Dělá pilates, bydlí tady a každé ráno běhá v parku.
Zkontroluj fitka s pilates a určitě ji najdeš.
Zkontroluj je ty.
Zaplatím ti.
1 000 lir denně. A nesmlouvám, taťko.
Mám udělat menemen?
Ten miluju! Ale bez cibule a se spoustou vajec.
Zakryj si nohy.
Prosím?
Ano. Dobře.
To je Maide.
Chce s tebou mluvit.
Maide?
Sadıku?
Ano, Maide?
Nemůžu tomu uvěřit. Takové překvapení. Ty jsi na Instagramu!
Taky tomu nevěřím.
Zrovna jsme o tobě mluvily. Hádej, koho tu mám.
Snad ne Rezzan.
Jasně že ne.
Jsem tu s dr. Buket Köseoğlu.
Je členka správní rady K&S Health Group a úžasná žena.
Dobře, tak povídej.
Má problém. Bavily jsme se.
A povídám: „Sadık by se o to postaral.“
Pak mi Şule řekla, že jsi zpátky.
Viděla tě na Instagramu s Pınar?
Maide, dvě věci.
Zaprvé, jsem teď Adil.
Zadruhé, mám teď napilno.
No tak, Sadıku… Adile.
Buket je moje kamarádka a psychiatrička.
Psychiatrička.
Maide, víš, měl jsem nehodu.
Takže by se mi doktor hodil.
No vida. Skvělé. Co zítra?
Jedině dopoledne.
Dobře. Şule ti dá vědět, kde se zítra sejdete.
Tady.
Můžu dostat i za zítřek?
Žádné zálohy. Tohle je jen na taxík.
Zítra buď připravená. Po škole ti zavolám.
Projdeš ty fitka.
Řekneš, že znáš Bahar, že ti to tam doporučila.
Třeba ji někdo bude znát.
Ještě něco.
Možná večer zajdeme do Kuruçeşme, do klubu nebo do baru.
- Tak s tím počítej. - Rozkaz.
- Sadıku Adile. - Ano?
- Co sakra děláte? - Jsme v pohodě.
Ty idiote.
Neptám se, jak se máš. Ptám se, co děláš.
Aha. No, našli jsme dívku, která nás může přivést k Ferhatovi.
Údajně chodí do fitek.
Najal jsem dívku, která zná tohle prostředí a zapadne tam.
Ale potřebujeme posily.
Myslím…
Někoho s autem.
Zítra totiž budeme sledovat dvě místa.
A nějaké peníze. Členství ve fitkách, vstupy do klubů.
Zítra pošlu Hüsa.
Ale nezapomeň. Moc dluhů, málo času.
Ano, Šéfe.
Sloužili jsme spolu v armádě. Jsme parťáci.
Ale kvůli tomu pitomci nás před pár lety propustili.
Neuposlechnutí nadřízených.
Opatrně. Ještě tady, Zeynele.
Ruku pryč, nebo tě říznu.
Ty peníze, co Hüso přinesl…
Polovinu nech tady a zbytek vezmi.
Hüso, počkej, až ti zavolám.
Odvezeš Pınar na pár míst.
A večer se sejdeme tady.
- Pınar je krajanova neteř. - Aha.
- Už je to hotové? - Skoro.
Netlač tolik. Opatrně. Musíš jemně.
Nejvýš hodinu. Tu schůzku odložte.
Ano, jednání rady stihnu.
3. DEN
Můj strýc Haşmet Köseoğlu.
Před měsícem ho v jeho domě napadli a zabili.
Moje teta Jale byla těžce zraněná.
Identifikovala vrahy, ale nenašli je.
Můj strýc byl ředitel i majitel místa, kde pracuju.
Takže…
Byla to pro nás dvojnásobná ztráta, v rodině i ve firmě.
Nechcete snad, abych našel ty vrahy.
Máma miluje detektivky. Sleduje seriály, čte detektivní romány.
Chce najmout soukromé očko.
Chceme od vás,
abyste potvrdil závěry policie a uklidnil mámu.
Můžete mi povědět, co víte?
O té noci.
Nečetl jste to v novinách? Psali o tom všude.
Ne. Už měsíc čtu jen Hamleta.
Hamleta?
Tak jo.
V domě pracoval pár z Moldavska, Ianna a Ranat.
Kradli v domě celou dobu, co tam pracovali.
Stříbro, šperky, hotovost…
Když se na to přišlo, dostali vyhazov.
Než odjeli do Moldavska, rozhodli se vyloupit sejf.
Žena čekala venku
a její muž šel dovnitř.
Ale co čert nechtěl.
Strýc s tetou ten víkend neodjeli.
Ranat zabil mého strýce.
Přinutili Jale otevřít sejf,
stejnou holí ji praštili do hlavy
a utekli.
Co myslíte?
Pomůžete mi?
Myslím, že ano.
Nejdřív ale musíte pomoct vy mně.
Jak?
Mám velké bolesti. Takže potřebuju skutečný lék.
Chcete lék na předpis?
Přesvědčte moji mámu, aby vás najala, a já vám dám pár sezení.
Jedno sezení. Nemám moc času.
Ani já ne.
Şule, tady Sadık.
Znáš K&S Group?
Ano. Proklepni je.
Pošli mi všechno, co zjistíš o Haşmetu Köseoğlu,
o jeho dětech, manželce a Buket Köseoğlu.
Tak jo. Díky.
Ne, malá. Proč tak vyvádíš? Ne.
Káva, madam.
Mami?
To je pan Adil.
Vítejte, pane Adile.
- Dáte si něco k pití? - Ne, díky.
Prosím, pojďte dál.
Prosím. Posadíte se?
Ne. Radši budu stát. Dnes už jsem seděl dost.
Výborně.
Zaprvé, moc se mi líbí vaše jméno.
Čtete?
Sherlock Holmes? Agatha Christie?
Mám radši Hammetta.
Bez urážky, ale autoři jako Christie nebo Doyle, autor Holmese,
psali o případech, které se ve skutečnosti nestávají.
Připadají mi příliš beletrizované.
Například v reálném životě je vrah oběti velmi blízký,
ale v těch románech je to vždy ten, koho nejméně čekáte.
Nikdo kromě autora ty vraždy nemůže vyřešit.
Řekněme, že máte rozumně vysvětlitelnou vraždu.
Zdá se, že je případ uzavřený,
ale něco vám říká, že to vysvětlení není správné.
A někoho podezíráte.
Co byste dělal?
Udělal bych tohle.
Snažil bych se dokázat vinu toho, koho podezírám.
Vidíš? Stejně jako Columbo.
Pane Adile, přesně vás potřebuju.
A když jsem viděla vaše oblečení…
Buket, běž za Ateş. Je dnes velmi nesvá.
Ano, mami.
Vím, kdo je vrah, Columbo.
Někdo Haşmeta zabil.
Nevím, proč mi nikdo nevěří.
Kdo je to? To jsem já. Pojď sem.
Kdybych neřekla, že půjdu za novináři,
nenajaly by vás.
Ianna a Ranat.
Nikdo kromě Jale nevěří, že by to mohli udělat.
Protože skutečný pachatel je Jale.
Jale? Vaše švagrová?
Jak jste sám řekl,
vrah je vždy někdo blízký.
Ale pokud vím, byla tu noc těžce zraněná, ne?
Udělala si to sama?
Možná má komplice. Toho musíte najít taky.
Ta Jale je vlk v rouše beránčím.
Pracovala v nemocnici na recepci.
Byla tak mazaná, že si ji Haşmet po čtyřech měsících vzal.
Je schopná čehokoliv.
Úžasná, že?
Moje dcera je odhodlaná a chytrá. Dělá, co je třeba.
- A taky… - Krásná, že?
S tím nemám nic společného.
Haşmet ji ke mně přivedl, když jí byly dva dny.
Její matka zemřela při porodu.
Ví to všichni.
Jale taky porodila.
Haşmet se bál, že na ni budu žárlit.
Vrahem je někdo z rodiny.
Měl Haşmet dítě nebo děti…
Ano, dvě.
Gülhan byla jeho princezna. Zbožňovali se.
Je taky doktorka. Viceprezidentka obrovského konglomerátu.
Canberk je budižkničemu.
Jeho táta musel koupit jeho školu, aby vůbec odmaturoval.
Chápu, že se zdržujete hlavně tady.
Ano. Bydlím tady dole.
Buket bydlí nahoře.
V den, kdy byl Haşmet zavražděn, jsem tamhle usnula.
Zdálo se mi, že se topí.
Probudila jsem se s křikem.
Şaziye za mnou hned přiběhla.
- Můžu si je nechat? - Jistě.
A taky…
Chtěl bych mluvit s lidmi, kteří ty dva znali.
Kenan. Třicet let tam dělal majordoma.
Ani on nevěří, že to udělali. Říkal, že je to pitomost.
Takže ho Jale po návratu z nemocnice vyhodila.
Když najdeme Iannu a Ranata,
možná najdeme odpovědi na pár otázek.
Kde podle vás jsou?
Já nevím. Zbavili se jich.
„Oni“? Kdo jsou „oni“?
Jale a její komplic.
Nedáte mi svoje číslo, Columbo?
Samozřejmě.
Překvapil jste mě.
Nemyslela jsem, že mámu tak snadno přesvědčíte.
Určitě víte, že vaše matka si myslí,
že za smrt jejího bratra je zodpovědná vaše teta.
Na jiný motiv než loupež nepřišla, ale…
Ten majordomus, Kenan. Myslíte, že něco ví?
Kenan dostal padáka, když se zjistilo, že měl něco s Iannou.
Policie našla v Iannině pokoji jejich hanbaté fotky.
Máma udržovala rezidenci díky Kenanovi roky pod kontrolou.
Dávala mu plat navíc.
Jsme tady.
Začneme s vaší minulostí, pane Adile.
Před dvěma lety jsme odjeli do Eskişehiru.
Já…
moje o 20 let mladší snoubenka Fatoş,
a žena, která se mě rozhodla adoptovat.
Fatoş právě nechala prostituce.
Nechtěla se mnou žít na hromádce.
Tak jsme se vzali.
Moje nová máma zdědila dům v Eskişehiru.
A měli jsme s sebou dost peněz.
Rozhodli jsme se z domu udělat hotel.
Až by byl hotel otevřený, Fatoş měla být manažerkou.
Takže si chtěla dodělat maturitu.
A já začal dálkově studovat filozofii, abych ji podpořil.
Něco jsem Fatoş slíbil.
V životě jsem nechal hodně věcí. Přestala mi být zima.
Dřív jsem počítal vteřiny, aniž bych se díval na hodiny.
Přestal jsem.
Přestal jsem pít a kouřit.
Měl jsem nové zvyky.
Začal jsem hltat knihy o literatuře a filozofii.
Byli jsme opravdu šťastní.
Pak se nám stalo to, co každému šťastnému páru.
Fatoş otěhotněla. Zjistili jsme, že je to holka.
Štěstí mi nikdy moc dlouho nevydrželo.
Vždycky to má háček.
Vždycky se to pokazí.
A taky že jo.
Ještě chvíli.
Už tam budeme.
Při porodu se něco pokazilo.
Nevím, možná to byl zásah shůry.
Yağmur. Tak jsme se rozhodli pojmenovat naši dceru.
Fatoş hodně mluvila o své mámě.
Milovala ji a moc jí chyběla.
Kvůli Fatoşině profesi nebyly v kontaktu.
Nedávno zemřela.
Pohřbili ji ve vesnici v Tosyi.
Tak jsem se rozhodl pohřbít Fatoş vedle ní.
Najednou…
se tam objevil Fatoşin otec, se kterým nemluvila, a nějaký chlap.
Bylo to moje první setkání s tchánem.
Křičel:
„Nemůžeš tu děvku pohřbít vedle mé ženy!“
Snažil jsem se ho v klidu přesvědčit: „Vždyť je to vaše dcera.“
Neposlouchal. Pořád křičel.
V jedné chvíli jsem začal být naštvaný.
Muselo mi přeskočit.
Zlomil jsem mu nohu, pak druhou.
Chtěl jsem mu vyrvat jazyk, že moji ženu nazval děvkou,
ale někdo mě praštil do hlavy.
Fatoşin švagr.
Ten, co ji v 16 znásilnil.
Když se to zjistilo,
ten šmejd dal jejímu otci dva pozemky.
Tomu pasákovi, co jsem mu zlámal nohy.
Udělal jsem mu z koulí fašírku.
- Dost! - Byl bych ho zabil.
Zastavil mě imám, tak jsem ho nechal.
Pak jsem Fatoş pohřbil…
hned vedle její matky.
A odjel jsem.
Cestou jsem měl defekt pneumatiky a auto začalo dělat kotrmelce.
Proto vypadám takhle.
Takže?
Už dostanu ten recept?
- Adil… - Ne, oficiálně Sadık Demir.
Sadık Demir.
Víte, že ty léky jsou návykové.
A snad nemusím ani říkat, že je nesmíte brát s alkoholem.
Půl balení vám dá moje asistentka.
Co kdybych vám dala zbytek v neděli? Povíte mi, jak to jde.
- Co myslíte? - Jistě.
Dobře. Ještě něco?
Poslední otázka.
Je to rutina.
Kde jste byla v noci vraždy?
Byla jsem doma s Gülhan.
Canberk byl v Antalyi.
Tady je první polovina platby.
Tady to máte.
Jo. Díky.
Haló, pane Adile?
Tady Kenan, majordomus rezidence Köseoğlu.
- Paní İsmet mi dala vaše číslo. - Ano.
Hledáte Iannu a Ranata?
Poslouchejte, nejsou to zloději.
Všechno to narafičila Jale.
Co narafičila?
To Jale dala ty šperky do Iannina pokoje.
To ona je vrah.
- Řekl jste to policii? - Ne.
Jale mi vyhrožovala a pak mě vyhodila.
Nevyhodila vás, protože jste byl Iannin milenec?
Poslouchejte, pane Adile.
Iannu a Ranata nevyhodili.
Našli lépe placenou práci a odešli.
Sehnal jim ji Timurlenk. Bude vědět, kde jsou.
- Kdo je Timurlenk? - Stará se v rezidenci o psy.
Nevím, jestli tam ještě je, ale mám jeho starou adresu.
Můžu vám ji dát. Je to psí útulek v Gebze.
Jo, pošlete mi ji.
- Ahoj, taťko. - Ahoj.
Ten Hüso je trochu držgrešle.
Podívej, co jsem nakoupila za 3 000 lir v nóbl Ulusu.
Co jste dělali?
Našli jsme Bahar95.
Dokonce jsem měla lekci s její osobní trenérkou.
Ale už se tam deset dní neukázala.
Když jsem chtěla její číslo, dostala podezření.
„Nejste její kamarádka?“
To je vše. Musím se připravit.
- Pa! - Pa.
Zítra pojedeš sem a zkusíš najít Timura.
Zjisti, kdo to je, co je zač.
Jde o tu druhou práci. Vysvětlím to potom.
Takže?
Hezký.
Poslala jsem fotku Ferhatovi.
Ať si vybere, jestli Bahar95 nebo Pınar2001.
Dnes spím tady. Nemůžu přijít k Durdu pozdě.
Dobře.
Jestli nevadí, zůstaneme venku. Není to pro nás.
Vážně?
Dobře.
Pane! Nechcete koupit krásným dámám růže?
Dobře.
Jdeme tancovat.
- Znáš ho? - Ne, neznám.
- Dám si mléko. - Jasně.
Počkej!
CoolDaddy, život s tebou je skvělý! Je mi s tebou dobře.
Bože, trochu radosti!
Je tu asi deset chlapů, co by s tebou hned měnili.
Zasloužím si příplatek.
SerhatF1 mě začal balit. Dává mi lajky. Napsala jsem: „To auto je tvoje?“
Uvidíme, co odpoví.
Nerad ruším, ale mám špatné zprávy.
Ukázal jsem Ferhatovu fotku známým, co tu dělají vyhazovače.
A co bys řekl.
Vedení jim před čtyřmi dny dalo stejnou fotku.
A dali jim číslo, kam zavolat, kdyby ho viděli.
Takže ho hledá ještě někdo.
Ne. Podíval jsem se na to číslo a je to tvoje číslo.
- Jak to? - Přesně.
Řekli jim, aby zavolali Sadıku Demirovi.
Máš příjmení Demir?
Řeknu to Hayatimu.
Počkej. Nevolej mu.
Jenom…
Neříkej Hayatimu o tomhle místě.
Pověz mu o fitkách.
Copak máš za lubem, Šéfe?
Co je ten Hayati zač?
- Díky. - Jasně.
- Hüso nejde? - Ne.
Před pěti lety na nás v horách zaútočili.
Od té doby nemůže spát v uzavřeném prostoru.
Vrať se…
a řekni mi, co mám dělat.
Pověz mi to, ať už to čekání
a bezvýznamnost skončí.
Drahá představivosti…
sny, které mi ukazují místa, kde jsem nebyl…
Vezmi ducha…
a vlož ho do mých očí.
To jsem já.
Slyšíš to?
Hejno racků. Jako by mi lítali nad hlavou.
Nemůžu spát. Prosím.
Tak jo.
Řekl jsi mi Fatoş.
To je tvoje žena, že?
Je mladá?
Nebo starší než ty?
Bylo jí 24.
Rozvedli jste se?
Co se stalo?
Lháři. Říkals, žes ji vzal za mámou.
Vzal.
Pohřbil jsem ji vedle ní.
4. DEN
Zdravím, Şule.
Pane Sadıku.
Dal vám Hüseyin tu tašku?
Ano. Právě se do ní dívám.
Máš k tomu ještě něco?
Zjistila jsem, že Haşmet Köseoğlu byl ambiciózní lékař.
Od nuly vybudoval nemocniční řetězec.
Byl dvakrát ženatý.
Říká se, že s první ženou se rozvedl, protože byla neplodná.
Svou druhou ženu Jale potkal, když pracovala v jeho nemocnici.
Jeho syn Can je číslo.
Bez svého příjmení by si ani neškrtl.
Jeho dcera Gül a slečna Buket jsou úžasné.
Přezdívá se jim Rudé sestřenice.
Vyrůstaly spolu, chodily do stejných škol. Vedou sociální projekty.
Slečna Buket má na medicínu radikální pohled.
Zajímavé je, že jsou pořád spolu.
Nemají skoro žádné fotky samy.
a zdá se, že nikdy nejsou s žádným mužem.
- Poslala jsem vám pár odkazů. - Şule, jsi nejlepší. Díky.
Zeynele, jsi v Gebze?
Jsem v tom psím útulku.
Dal jsem tomu chlápkovi 500 lir a zpíval.
Ten Timur je totální debil.
Jeho žena zemřela před 10 nebo 15 lety.
Ošetřovala pacienty v sousedství.
Když zemřela, jejich dcera Filiz měla finanční problémy.
Přerušila s Timurem veškerý kontakt.
Prý je to magor.
Slíbil jsem mu dalších 500, když mu Timur zavolá. Že řešíme dědictví.
Dal jsem mu tvoje číslo. Myslím, že se ozve.
Ukázal jsem mu fotku Ianny a Ranata. Neviděl je.
Tak jo. Pošlu ti adresu.
Tak a co teď?
Timur je od té vraždy nezvěstný.
Co máme?
Jeho dceru Filiz.
Ano, Pınar?
Hádej, co, taťko.
SerhatF1 mi poslal fotku registrace svého Ferrari.
Je na ní jméno Ferhat.
Chce se sejít, až něco dodělá.
Řekla jsem, že jen když na mě bude čekat na kolenou.
Dostali jsme ho.
Hodná holka.
Proč nejsi ve škole?
Je přestávka. Chci ten příplatek.
Dobře. Tak zatím.
No konečně.
Co to je? Promenáduješ se s bažantem?
Kde je ten blb Hüso?
- Ve fitku, hledá Ferhata. - Vy…
Ráno se poflakujete a odpoledne šukáte s děvkama?
Co? Samozřejmě…
A mezitím mi lžete.
Proč jsi Hayatiho neinformoval…
o včerejší návštěvě Kuruçeşme?
Co máš za lubem?
Co jsi dělal tak brzo ráno v Gebze?
Poslal jsem ho tam!
- Co? - Já ho poslal!
Já ho poslal.
A kvůli mě tajili Kuruçeşme.
Protože mu nevěřím.
Něco ti tají.
Vstaň!
Tady končíš. Vrátíš se zpátky.
Nahradí tě Haluk.
Jestli končí, já taky.
Poslouchej…
Kdybys měl nějaký zbytky mozku,
sral bys ze mě strachy.
Zabiju tě lusknutím prstů.
Už jsem zdechl.
V Tosyi.
Čekám v očistci, až přijde můj čas.
Na životě už mi ani za mák nesejde.
Zase jsi sjetej z těch prášků?
Co ti je po Zeynelovi?
- Co s ním máš? - Je to krajan!
Je to krajan.
Znal jsem jeho tátu. Měl obchod s potravinami.
O svátcích nám dával sladkosti zdarma.
Je to krajan.
Hayati, dej mu 200 dolarů.
Haluk a Recep ošukají tu děvku.
Zeynel už se na nic nezmůže.
- Sklapni! - Ne…
Poslouchej, ty šašku. Do úterý toho podělanýho Ferhata najdeš a dáš mi vědět.
Nebo se vrátíme a ošukáme vás všechny.
I Hüsa a tu děvku, co sis najal.
- Stůj. - Ne!
Stůj.
Nechte mě!
Můj táta…
Byl taxikář.
Sladkosti nerozdával, ale…
byl to dobrý chlap.
Já ty dva zabiju.
A Hayatiho taky.
Jenom je?
To myslíš vážně?
Jdu do toho.
Odteď budu dělat, co řekneš,
bratře.
Postavil ses jim. To stačí.
Ale…
Musíme být na každém kroku opatrní.
Vědí o nás všechno.
Nejspíš dali na auto sledovací zařízení. Telefony jsou taky od nich.
Určitě je to ten hajzl Hayati.
Musím vzít Mariu domů.
Dobře.
Dobrá zpráva!
Dnes žádný menemen. Přinesla jsem pizzu.
Hüso vyhrožoval trenérce.
Máme Bahařinu adresu.
Ale vrátný říkal, že je na cestách.
Budeme s Hüsem zítra ten dům sledovat.
Něco ti řeknu.
Těch 300 000 lir.
Můžu něco z toho vybrat dřív?
Můj kluk našel obchodní příležitost.
Budeme spolu podnikat.
Konečně mám někoho ráda a on mě taky.
No tak, taťko. Prosím.
Má ten tvůj kluk jméno?
Mert.
Zavolej Mertovi.
Řekni mu, že ti máma ty peníze zabavila a budeš na ně rok čekat.
Co to znamená?
Chceš těch 300 000?
Tak mu zavolej.
Nemůžeme si to nechat líbit, veliteli.
Nenecháme.
Udeříme zpět, ve správný čas.
Počkáme.
Dobře.
Odteď budu dělat, co řekneš.
Od nikoho jiného rozkazy přijímat nebudeme.
Všiml jsem si.
Pro Zeynela jsem teď „bratr“ a pro tebe „velitel“.
Sklidím stůl a počkám na svého parťáka v autě.
Jak to, že nemůžeš čekat rok?
Jde ti jen o ty prachy! Krucinál!
Nezlob se na sebe.
To se stává.
Mládí je doba zklamání.
To mě má utěšit?
Nikdo mě nemiloval.
Nikdy.
Uděláš pro mě něco?
Můžeš mě hladit po vlasech?
Pojď sem.
Víš co?
Když mě budeš milovat, budu milovat já tebe.
Tak to nefunguje.
Láska nemá podmínky, maličká.
Miluješ někoho a nic za to nečekáš.
Jsme generace Z, taťko.
Nic nemáme zadarmo.
Opravdu?
Tak to pro mě taky něco uděláš.
Co? Sex?
Musíš rychle najít Ferhata, nejlépe do zítřka.
Přesvědčíme ho jednoduše.
Ukaž, jak jsi dobrý fotograf.
Dobrá zpráva!
Ferhat mi hned odepsal.
Prý mu zítra odjíždí návštěva.
Hele, poslal i adresu. Idiot.
Skvělá práce.
Potřebuješ péči milujících rukou.
Kouřila jsi?
Slyšíš racky?
Zase tu jsou.
Nech toho.
Můžeš spát tady.
Ale nedávej na mě ruce ani nohy.
Máš mě rád, ne?
Dnes kamarád, zítra milenec.
Chybí mi nikotin.
Proč si prostě nezapálíš?
Protože jsem to někomu slíbil.
Potřebujeme nesledované auto.
Přesměrujeme naše hovory na Pınařin telefon.
Kdokoliv se nám tam dovolá.
Naše telefony necháme tady.
Jste snad nějací špióni?
Svůj telefon vám nedám.
Pod jednou podmínkou.
Půjdu s vámi.
Bingo!
Ferhat se chce večer sejít.
Bál se, že se neozvu. Děvkař jeden.
Vsadíme se, taťko?
Bude na mě čekat na kolenou.
5. DEN
To je ono?
Jestli se to uvnitř zvrtne, schovej se za mě.
Sadık miluje Pınar!
Přestaň. Tohle je vážné.
- Vítej! - Připravený, Ferrari?
- Co se děje? - Ani hnout!
Nic jsem neudělal!
- Sklapni! - Tak jo!
Neříkala jsem, že bude na kolenou?
- Pšt. Jdi dovnitř. - Prosím, ne.
Běž.
Zavřete dveře.
To mě poser.
Ano, Ferhate.
Sundáme ti tu pásku.
Nekřič.
Nebo tě tenhleten střelí.
Jasný?
Pane…
Pane, přísahám…
Nic jsem neprovedl.
Pane Sadıku, ta ženská byla šílená.
Byla šílená.
Odkud znáš moje jméno? Víš, kdo jsem?
- Vyklop to! - Mluv!
Pane… Píšeme si.
Mám od vás zprávy v telefonu. Sadık Demir. Psal jste mi, pane.
„Zabil jsi Yasemin, já zabiju tebe.“
Kdo je Yasemin?
Je to Šéfova neteř.
Prý před pár měsíci zemřela při autonehodě.
Ukázalo se, milovala nějakýho kluka a zabila se kvůli němu.
V Šéfově domě.
Zabila se kvůli tobě?
- Toho že milovala? - Co já s tím?
Byli jste zasnoubení, pane.
Psal jste mi.
„Zabil jsi Yasemin, já zabiju tebe.“
Tolikrát jste mi psal.
Nic jsem neprovedl. Přísahám. Prosím.
- Prosím… - Už buď zticha.
Čím se živíš?
Chápu. Utrácíš tátovy peníze.
Tak jo. Co dělá on?
Je to poslanec, pane. Bývalý policajt.
Proč jsi mu to neřekl?
Už jsem jeden průšvih měl. Řekl mi, ať ho už neobtěžuju, pane.
Dobře.
Vyfoť ho takhle.
Čí je to byt?
Pronajal jsem si ho. Mám ho ještě na deset dní.
Ferhate, my tě nechceme zabít.
To Yaseminin strýc.
Taky ho nemáme rádi, takže tě necháme být.
Ale musíš okamžitě zmizet.
Nedávej nic online.
A tvůj telefon si necháme.
Zjistěte heslo.
Řekni mi, Serhate Ferhate, je to Ferrari tvoje?
Ty ubožáku.
Šéf si myslí, že Ferhat je zodpovědný za smrt jeho neteře.
Rozhodne se ho zabít.
Ale má to háček.
Otec toho spratka je poslanec.
Moc riskantní.
A pak mám nehodu.
Policie kontaktuje Šéfa kvůli autu.
Šéf slyší, co se stalo.
On a Hayati vymyslí plán.
Seženou telefon
a posílají z něj mým jménem zprávy Ferhatovi.
Píše, že ho zabije, že ho rozkuchá a tak.
Protože mám být žárlivý snoubenec.
Pak přijdete na řadu vy.
Přijedete do Tosye.
Odvedete mě z nemocnice a odvezte mě k Šéfovi.
Šéf mi dá telefon, ze kterého psal Ferhatovi.
Samozřejmě už bez těch zpráv.
Dají mi tu zbraň, aby na ni dostali moje otisky.
Co mi tenkrát Šéf řekl?
„Najdi ho a dej mi vědět.“ Proč?
Proč, bratře?
Protože nechtěl, abych s ním mluvil.
Protože by mi to docvaklo.
Pamatujete, jak jsme šli do toho klubu?
Měli zavolat na moje číslo, kdyby viděli Ferhata.
Ušili to na mě.
Kdybych našel Ferhata a zavolal Šéfovi,
víte, co by se stalo?
Kulka ve Ferhatově hlavě
z pistole s mými otisky
a další kulka v mojí.
Druhý den by noviny psaly:
„Žárlivý milenec zastřelil muže, kvůli němuž se mu zabila snoubenka,
a pak zastřelil sebe.“
Jsi fakt třída, veliteli.
Tak rychle sis dal všechno dohromady. Všechna čest.
Ale brzy zjistí, že jsme na to přišli.
Ano.
Zjistí.
Ale víte…
To je můj problém.
Vy můžete zůstat stranou.
Bratře.
Myslíš, že se vykašleme na velitele nebo parťáka?
Řekni, jaký máš plán.
Sejmout Šéfa a Hayatiho.
Ale je jich osm. Je nás míň.
Toho jsem si vědom.
Ale něco mě napadlo.
- Má pod čepicí. - Neuvěřitelné.
Máš ještě Tevfikova videa?
Na co je chceš?
Pokusím se nám zachránit kůži.
Jsme v nebezpečí?
V pondělí se vrátíš do školy.
Chvíli se od nás drž dál.
Neuvědomuješ si to, ale miluješ mě.
A není to falešná láska.
Ale opravdová láska.
Maide, zařiď mi schůzku s ředitelem Kaan Holdingu.
Co nejdřív.
Rozumíš?
Mám informace o vrahovi jeho dvojčat.
6. DEN
- Dobré ráno. - Jste dochvilný.
Je přesně 11:00.
Vaše matka není doma?
Říkala jsem vám to. Celou noc se dívá na televizi.
Nevstává před polednem.
Chápu. Chtěla jste se mnou mluvit sama.
Dobře, tak já začnu.
Ohledně vraždy nic nového.
Ale zbytek léků jsem si snad zasloužil.
Mám na vás otázku.
Víte, kdo jsou vaši biologičtí rodiče? Hledala jste je?
Proč vás tak zajímá moje minulost?
Rodinná historie je u vražd důležitá.
Hoplá!
Prý vám říkají Rudá doktorka.
Není to paradox, žít v takovém domě a být levičák?
Radši budu levičák, co by raději bydlel jinde, než pravičák.
Takže projekt „Jeden den v týdnu“ patří vám?
Vymyslely jsme ho s Gül.
Jde to velmi dobře.
Uvažujeme, že z toho budou dva dny v týdnu.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Zdravíčko.
Moje sestřenice Gül a bratranec Can. Pan Adil je právník.
- Radím se s ním. - Zdravím.
Firma má tolik právníků, ale ty sis vybrala jeho?
Dobré ráno.
- Vítejte, pane Adile. - Dobré ráno.
- Jak se máte? - Dobře. Posaďte se.
Operace dopadla skvěle. Shodil jsem 40 kilo.
A další tři kila po odstranění kůže.
Je to paráda.
Tvoje matka nedorazí?
Musí být doma. Pořád má bolesti.
Pomohlo by jí to. Musí se nudit.
Bosporský vzduch by jí udělal dobře.
Neboj, tetičko İsmet, příště ji přivedu.
Jestli přesvědčíš Thelmu a Luisu, aby mi pomohly.
Co na mě tak koukáte?
Ty přezdívky máte v ročence.
Mimochodem, vybral jsem firmu na propagaci našeho centra.
- Agentura Cevizli. - Cože?
- Okamžitě tu ženskou vyhoď. - Ale…
Nepamatuješ, jak se chovala k tvým sestrám?
Málem je kvůli ní vyhodili.
Drahá tetičko, ve své práci je skvělá.
Je hvězda! Proto jsem ji vybral.
Pořád jste na Şükran naštvaný? Vážně?
Vyhoď ji. Tečka.
Byl to můj nápad všechny svolat.
Chtěla jsem, abyste viděl i Jale,
ale ta čarodějnice asi vycítila nebezpečí a utekla.
Co jste zjistil?
Zatím nic, ale nebojte, ještě se mi má někdo ozvat.
Hned jsem zpátky.
Buďte jako Columbo. Najděte vraha a sledujte ho.
Věřím vám.
Zbývajících 2 500 dolarů.
Vyšetřování bude trvat celkem deset dní.
- Takže se ještě uvidíme? - Možná.
- Pane Cane. - Jo?
- Svezete mě na druhou stranu? - Jasně.
Tak zatím.
Určitě se zastavte, až bude centrum otevřené.
Şükran! Zdravím.
Zrovna jsem vám chtěl volat.
Musím něco vyřídit mimo město.
Ano, smlouvu vyřídíme, až se vrátím.
Ne!
Nejde o Thelmu a Luisu.
Díky. Dobře, děkuju. Brzy se ozvu.
Tu Şükran neznám, ale vaše teta z ní neměla radost.
Jo. Za to může Buket a Gül.
Na základce se pohádaly, víte? Od té doby jsou úhlavní nepřítelkyně.
- Chápu. Celou tu dobu. - Přesně tak.
Mám zrychlit? Co?
Dobrý, ne?
CENTRUM ZDRAVÍ
Ahoj.
Jak se máš?
Stejně špatně, jako když jsi odešla.
Hlavu vzhůru.
Máme první rande. Užijeme si to.
Takže? Povídej.
Jaká byla tvá žena? Ta druhá.
Chci to vědět.
Co se ti na ní líbilo, proč jsi ji miloval?
Byla to její tvář?
Nebo její tělo?
Nevadí. Můžeme si promluvit u večeře.
Zajdeme někam poblíž?
Můžeme si promluvit, poznat se, vyznat se, co?
Pınar.
Tevfik je mrtvý.
Byl jsi to ty?
Ale předal jsem ho jeho vrahovi.
A já chtěla, abys mě miloval…
- Sadıku? - Adile! Ano, Maide?
Pan Kaan tě čeká v osm večer.
Jsou to nebezpeční lidé, Sad… Adile.
Prý jsou napojení na čečenskou mafii.
Tak jo. Pošlu ti adresu.
Byl to hrozný člověk.
Ještě horší než ty, ale…
Já vím.
Tu večeři musíme odložit. Něco mi do toho vlezlo.
Ten Ranat a Ianna
se spřátelili s Timurem, který se staral o psy v rezidenci,
a chtěli vyloupit dům společně.
Takže nešlo o plánovanou vraždu, ale o nešťastnou náhodu.
To je ten druhý případ. Nemám co skrývat.
Díky.
A Pınar není moje neteř.
Znám jejího bratra.
Řekni to i Hüsovi.
Jsou čistý. Mám je přivést?
- Kdo z vás je Sadık? - Já.
Sadıku Demire. Mluvte. Poslouchám.
Potřebuju svůj telefon. Něco vám ukážu.
Je to rituál.
Ti maskovaní lidé jsou vaše dvojčata.
Možná to místo poznáte. Je to vaše vyhořelé sídlo.
Je tam další video. Klepněte na něj.
Ten mladík je Tevfik.
Dodával vašim dvojčatům mladé ženy a muže, aby je mučili nebo i zabíjeli.
Ten druhý je zvláštní mafián známý jako Šéf.
Je to žárlivec a hulvát.
Zabil vaše dvojčata a Tevfika a pak je spálil.
Proč jste přišel až teď? Proč ta náhlá upřímnost?
Co chcete? Peníze?
Ten vrah teď jde po nás. Chce nás taky zabít.
Chceme ho zabít dřív, než on nás.
Ale je tu problém. Jsme tři. Jich je aspoň osm.
Proč myslíte, že vám pomůžu?
Setkal jsem se s dvojčaty v jejich sídle.
Milovali lov.
Jestli je ta láska dědičná,
nenecháte si tu příležitost ujít.
Pomstíte se.
A ta vaše videa?
Zničím je.
Nevěřím lidem, které jsem si nekoupil.
Je to moje zásada v podnikání.
Nevěřím lidem, co se mě snaží koupit.
To je moje zásada.
Máme společný cíl.
Pomstít se.
Připrav šestičlenný tým.
A soukromé letadlo.
Nikdy jste tu nebyl.
Nikdy jsme se neviděli.
Pozítří budete mít muže, které potřebujete.
Zbytek s vámi dojedná Selami.
Dobrý den, pane Adile. Právě volali z policie.
Těla Ianny a Ranata
se našly na stezce v pohoří Strandža.
Policie si myslí, že umrzli,
když se při pokusu o útěk do Bulharska ztratili. Takže je po všem.
To znamená, že je případ uzavřen.
Sejdeme se u kávy.
- Probereme detaily. - Dobře.
7. DEN
Uděláme to takhle.
Dám vám zbylých 2 500 dolarů.
Pak půjdeme za mámou.
Sdělíte jí tu novinu a potvrdíte závěr policie.
- Co je? - Nemůžu ho potvrdit.
Moje vyšetřování neskončilo.
Přijdu tomu na kloub, jako Columbo.
Vydržte ještě dva dny.
Columbo?
Co to znamená?
Že musím najít dalšího podezřelého.
Říkala jsem vám,
že je hloupost, že v tom byla zapletená teta Jale.
Nemyslím paní Jale.
Tak koho?
Vás.
- Mě? - Ano, vás.
Ten sociální projekt pro vás tolik znamená…
Něco vám stálo v cestě. Váš strýc.
Hrozba.
Kdyby chtěl, mohl to kdykoliv
celé zarazit, ne?
Už jsem vám říkala, že jsem ten večer byla s Gül.
Mám svědky. Mámu a aspoň tři další lidi.
Ale říkám si…
proč ne Canberk, Gül nebo někdo jiný než já?
Aby to bylo dramatičtější.
Čtu Hamleta, pamatujete? Nepodceňujte mě.
A slíbil jsem vaší matce, že budu jako Columbo.
A věřte nebo ne, jakmile odsud odejdeme, půjdu po vás.
Jste zajímavý muž.
Tady je zbytek vaší odměny. Naše dohoda skončila.
A ty léky?
Víte, že bez sezení nepředepisuju.
- Tohle nebylo sezení? - Už se nikdy neuvidíme.
Držte se ode mě a mé matky dál, Columbo.
A…
Cestou z Tosye jste neměl defekt.
Víte, o co jste se ten den pokusil, že?
A zkusíte to znovu.
Brzy nashle, slečno Buket.
Už brzy.
Vaše objednávka se připravuje. Balíček dorazí do Istanbulu zítra v 19.00.
Takže můžeme začít kolem 21.00.
Neuvěřitelný, jak někteří lidi bydlí.
Dobrý den.
- Vítejte. - Díky.
Ateş je přivázaná ve výběhu.
Projdi se po zahradě, dítě.
Columbo, nejsem o Ranatovi přesvědčená.
Předpokládejme, že Jale není vrah.
Stejně nevěřím, že to udělali ti chudáci.
- Víte, co bychom měli udělat? - Co?
Najít nového podezřelého.
Co děláš doma tak brzy?
- Mám migrénu. Jdu si odpočinout. - Vezmi si léky a lehni si v pokoji.
Ano. Vaše matka má pravdu.
Migrény jsou strašné. Vezměte si silný lék na bolest a odpočiňte si.
Chci, abyste vypadl.
Buket, pozvala jsem ho.
Představil se jako Adil, ale jeho pravé jméno je Sadık.
Využívá tě, abych mu předepsala léky.
Pravda je jen to s tím jménem.
Každopádně půjdu.
Dejte mi dva dny, ano?
- Za dva dny vraha najdu. - Slibujete?
- Mami! - Jdi do svého pokoje!
Mami, je to podvodník!
Nevyloučili vás snad z advokátní komory, nebyl jste ve vězení
a nejste závislý na drogách, pane Adile?
Nebo mám říct Sadıku?
To je všechno pravda.
- Na shledanou. - Sbohem.
Jdeme.
Co říkáš na moji novou vůni?
Vylezla jsem po schodech ze zahrady.
Tři pokoje s úžasným výhledem…
Ta voňavka?
Byla v největším pokoji. Myslím, že patří té naštvané. Buket, že?
Voněla stejně.
Co bys udělala, kdyby šla nahoru?
Zvuk se nesl schodištěm. Slyšela jsem každé slovo, taťko.
Jak ustal křik, šla jsem dolů.
Půjdeme nakupovat?
Ne. Musím něco zařídit.
Pane Canberku, mám prosbu.
- Şükran? - Şükran Cevizli.
- Adil. - Těší mě.
Canberkův přítel je i můj přítel.
Doufám, že vám pomůžu.
S Canberkem se znáte dlouho, že?
Znám jeho sestry, bohužel.
Ze školy.
Posaďte se.
Jsem tady.
Vykašleš se na mě, když chci nakupovat.
Kdo je ta Şükran?
Dozvěděl jsem se věci, maličká.
Přestaň mi říkat „maličká“! Povídej.
Ta Şükran Cevizli chodila s Buket a Gülhan do školy.
Jednou se kvůli něčemu pohádaly.
Pak ji někdo strčil ze schodů a natrvalo ji zmrzačil.
Takže ji strčily ony?
Nebylo to potvrzeno,
ale ona si je jistá, že ano.
Dobře, ale proč?
Ve škole se šířily zvěsti o tom, že Buket a Gülhan jsou milenky.
A byly si jisté, že je šíří Şükran.
Myslím, že měly pravdu, je ten typ.
Pak Şükran začala pomlouvat Buket.
Říkala, že je pijavice, kterou nikdo nechce.
A jednou v noci
letěla ze schodů.
Zmrzačená.
Takže ta navoněná žena
je výbušná a nebezpečná, co?
Şükran si je jistá, že to byla Gülhan, ne Buket.
„Dobrý den, pane Zeynele.“
- Pane Zeynele? - To je náš Zeynel.
„Jsem Filiz Anlı. Dcera Timura Anlıho.
Prý se mnou chcete mluvit o dědictví mého otce.
Napište, o co jde, a můžeme se sejít.“
- Kdo je to? - Dcera někoho, koho hledáme.
Paráda. Jdeme.
Bratře?
Co se děje? Nemůžeš spát?
Něco mi vrtá hlavou.
Nemůžu na to přijít.
Jako tkanička, za kterou musím jen správně zatáhnout.
Přijdeš na to. Jasně to uvidíš. Jako na fotce.
Jasně, jako na fotce.
Fotka.
Fotka…
Co je, bratře?
Mám tě.
Dobrá práce, Zeynele.
Teď napíšu scénář vraždy. Polovina fakta, polovinu si domyslím.
Vzpruž se, mozku!
Vrať se dovnitř. Nejsi dost oblečený. Bude sněžit.
Tak jo. Hodně štěstí.
DALŠÍ ŠOK V NEMOCNICI K&S!
NOVÝ LÉKAŘ Z USA OBĚTÍ OPILÉHO ŘIDIČE
- Prosím? - Dobré ráno, pane Adile.
Musíme si promluvit.
O co jde?
Neměli jsme spolu už nikdy mluvit.
Ta zpráva, co jste mi poslal o půlnoci…
Co chcete?
Jen připomenout, že jsem pořád Columbo.
- Promluvme si. - Jasně.
V 15.00. V rezidenci.
Kde zabili tvého strýce.
Ať přijde i Gülhan.
Dobře.
8. DEN
Dnes na místě činu ukončím hru,
kterou jste hrály.
Co kromě fotky máte?
Příběh dvou krásných žen.
Začneme u tebe.
Jale otěhotněla s Gülhan.
Když se to dozvěděla İsmet, byla žárlivostí bez sebe.
Jale by všechno zdědila.
İsmet děti neměla.
Tehdy do toho vstoupil tvůj strýc.
Koupil tě od ženy, která porodila dvojčata.
Tvůj povalečský otec byl ve vězení. Tvoje matka byla sama, zoufalá.
Toho dne tě oddělili od tvého dvojčete.
Ale získala jsi společnici na celý život.
Gülhan.
Roky ubíhaly. Život byl fajn.
Dokud se neobjevil tvůj táta Timur.
Přišel a vydíral tebe a tvého strýce.
Tak jsi zjistila, že máš dvojče.
Hledalas ji a našla.
Vaše matka byla dávno mrtvá. Ta chudinka byla sama.
Ujala ses jí a pomohla jí.
I svému tátovi.
Jelikož máte psy z jeho útulku,
určitě se vídáte.
Doktor Haşmet povýšil vydělávání peněz na umění.
Neustále otevíral nové nemocnice.
Jeho dcera byla jako on.
Inteligenci a krásu, kterou jeho syn postrádal…
Měla všechno.
Převzala by po něm firmu.
Všechno to začalo Canberkovým návrhem na otevření centra genetiky, že?
Centrum testování rodokmenu.
Navíc v den otevření byly první vzorky krve odebrány vám.
A výsledky?
Ukázalo se, že Gülhan není Haşmetova dcera.
Nejdůležitější člověk tvého života, Gülhan, kterou miluješ od svých šesti let,
nezíská z bohatství rodiny Köseoğlu nic,
a vaše společné projekty by byly zmařené.
Možná by se musela odstěhovat z rezidence.
To je tvůj motiv.
A našlas i řešení. Tvůj otec, neschopný Timur,
dal Ranatovi a Ianně nabídku, kterou nemohli odmítnout.
Takže opustili rezidenci.
Když odešli, někdo se vloupal do jejich pokoje
a nastrčil tam šperky.
Byli obviněni z krádeže.
Plán fungoval.
Vrah byl na světě ještě před samotnou vraždou.
İsmet říkala, že tu noc spala ve svém pokoji.
Měla noční můru a probudila se s křikem.
Všichni v domě k ní běželi.
Ale vy? Dolů jste nepřišly.
Neříkejte mi, že jste nic neslyšely.
Když jsem tam onehdy byl, byla se mnou mladá dáma.
Prý na zahradě viděla schody do domu.
Šla nahoru a vstoupila do tvého pokoje.
Slyšela všechno, co jsme dole říkali.
Každé slovo.
Když İsmet usnula u televize,
odešly jste z domu a šly rovnou sem.
Se psy se znáte.
Určitě bylo snadné je uklidnit.
A pak jste se vplížily dovnitř.
Zajímalo by mě, co si pan Haşmet myslel,
když vás tam viděl.
A jeho smrtí to neskončilo. Někdo o tom všem věděl.
Doktor Çetin.
Zemřel při autonehodě a řidič nebyl identifikován.
Pak Ranat a Ianna.
Tvůj otec je vedl k hranicím přes Strandžu
a tam je zabil.
Teď já.
Ale můj příběh je jiný.
Začíná, když Jale začala pracovat v nemocnici.
Haşmet Köseoğlu začne po té oslnivé dívce okamžitě toužit.
a rozhodne se ji dostat.
Vyhrožuje, že ji vyhodí, když ho odmítne.
Ale hlavnímu doktorovi nejde o krásu.
Chce mladou, zdravou samici, která mu dá syna.
Gül! Nemusíš mu to říkat.
Ne, já chci.
Uplyne hodně času.
Syn, kterého Haşmet Köseoğlu chce, nepřichází a máma má ze života peklo.
Hrozby rozvodu se mění ve fyzické útoky
a mladá Jale najde řešení.
Bývalého snoubence.
Ano, všechno začalo, když zjistili, že nejsem Köseoğlu.
Ten hanebný dr. Çetin za mnou přišel,
chtěl milion dolarů
a dal mi návrh, který ani nebudu opakovat.
Řekla jsem mu, že je neetické výsledky vynést,
a vykopla ho.
Byla jsem naivní.
Řekl to Haşmetovi.
Ten večer mi Haşmet říkal „parchante“ a mojí mámě „děvko“.
Dcera, na kterou byl vždy hrdý,
se najednou změnila v parchanta, co se hodí akorát na smetiště.
Kdybyste viděl, co nám ten večer udělal, hlavně mámě…
Iannu a Ranata nikdo nezabil.
V poslední chvíli změnili názor.
Nechtěli zpátky do Moldavska, tak si u hranic vzali od Timura peníze a utekli.
Pak se ve Strandže ztratili a umrzli.
- I kdyby to byla pravda, jaký je rozdíl? - Velký.
Všechno to bohatství, všechny nemocnice…
Kdo by to měl podle vás převzít?
Co by s tím Canberk udělal?
Ztloustnul by a zase zhubnul,
lákal by na svoje příjmení ženy do postele,
zrušil by všechny naše projekty na pomoc lidem bez prostředků
a všechny peníze by rozházel.
Řekněte mi.
Co je důležitější? Co jsem udělala, nebo proč jsem to udělala?
Jednat správně, být dobrý nebo špatný…
Všechno je o úhlu pohledu.
Tak co uděláte?
Budu vyjednávat.
Požádám slečnu Buket o další recept.
Nikdy.
Co jsi to za zabijáka?
- Buket! Dej mu ten recept! - Ne!
Dobře, seženu doktora, co vám ten recept napíše.
Dám vám i peníze.
Co se děje?
Jak říkal Columbo.
Poslední otázka. Proč jsi praštila Jale?
Nehoda. Moje naivní matka ho chtěla zachránit a schytala třetí ránu.
Byl jsem stejný blázen jako Hamlet.
Tvoje zachránkyně Buket nemohla odpovědět, protože tam nebyla.
Vrah jsi ty.
A Maide říkala, že jste neschopný.
Naše dítě. Nás třech.
Tak kreativní.
Tohle…
není jen dobrý plán vraždy.
Tohle…
je mistrovské dílo.
Tvoje vajíčko?
Tvoje dvojče nosí Gülhanino vajíčko.
- Holka? - Holka.
Taky jsem chtěl holku, ale nepovedlo se.
Něčí neštěstí se stalo bohatstvím nenarozené dívky.
İsmet nic neřeknu.
Odkaz rodiny Köseoğlu má novou rodovou linii..
Hamlet…
dal bohatství nevinným.
Ostatní jest mlčení.
9. DEN
Co ten náhlý projev lásky?
Sbal si věci.
Za hodinu jedeš k Durdu. Nemůžeš tu zůstat.
Co máte v plánu?
Musíme něco zařídit.
- Je to nebezpečné? - Tak nějak.
Dokud se ti neozvu,
nevolej nám ani nepiš.
Budete v pořádku, že jo?
Neboj se.
Tady.
Nech si to.
Čekáme na pokyn.
Jme připraveni.
Můžeme začít.
No ne, Sadık Adil. Jaká čest.
Tak povídej.
Dnes večer Ferhata dostaneme.
Chce se setkat s holku, co jsem najal. Půjdou na večeři a…
Pak ji ten zkurvysyn zatáhne k sobě.
Ona pak pustí Zeynela a Hüsa dovnitř a dostanou ho.
- Pak zavoláme. - Dobře, nech toho zmrda mým mužům.
Postarají se o něj.
Poštve na nás svoje psy.
- Určitě už jsou na cestě. - Aspoň se rozdělí.
Napsal mi. „Zavolej, až tam Sadık nebude.“
Ticho.
- Haló? - Máš mě nahlas?
Ano, Šéfe. Hüso je tu taky.
Poslouchejte.
Až zjistíte, kde Ferhat je,
zadržte Sadıka Adila
a vezměte mu telefony.
Pak jeďte hned sem.
- Rozumíte? - Dobře, Šéfe.
Dobře, teď dáme vědět Selamimu.
Jdeme na to.
Jedeme.
Jde po nás Haluk a spol.
Selami, sledují nás.
Jedeme do ulice, o které jsme mluvili.
Co je? Co je to za lidi?
Otoč to!
Kdo to sakra je?
Panejo.
Vezměte jim telefony.
Kde máš ten telefon?
Buďte zticha.
Haló? Jsme před Ferhatovým domem.
Ta dívka pustila Zeynela a Hüsa dovnitř.
Čekám v autě.
Bravo, Sadıku Adile. Zůstaň, kde jsi.
Dobře.
Bratře, jeho telefon. Přišla mu zpráva.
Heslo je prý 1234.
To je Hayati.
„Jsou Zeynel a Hüso uvnitř?“
Co mám odepsat?
„Ano. Jsou uvnitř.“
Mám Šéfovi poslat Ferhatovu fotku?
Jo.
Debil zasranej.
- Volá. - Zvedni to.
Haló?
Dobře, Šéfe.
Hüso šel za Sadıkem.
Už jsme se o něj postarali.
Přesně tak.
Aha. Haluk a ostatní jsou tady taky?
Dobře, Šéfe.
Ano, pane Hayati?
Ano, pane.
Ano, ten právník je v kufru.
Jejich telefony máme. Už odcházíme.
Ano, pane.
Bratře.
Haluk, Recep.
Vyřídím to s nimi.
- Ano? - Selami.
Přijde ze tebou Zeynel.
Necháš ho udělat, co potřebuje, a pak vyrazíme.
Ano, do garáže. Dobře, díky.
- Zeynele, prosím! - Ne!
- Prosím, pane. - Prosím!
Oběma jsem uřízl péra,
strčil jim je do chřtánu
a střelil je do hlavy.
Jedeme.
Připraven, parťáku?
Nebyli jsme tu. Neviděli jste nás. Neznáte nás.
Možná bychom nemuseli všechna auta spálit.
Pár jich dáme do vedlejší ulice a prodáme je.
Jak chcete.
Říkals, že ji dostanu, až se mi zahojí ruka.
Sadıku…
Pomoc…
Pomoc.
Zavolej.
Řekni, ať mě odvezou.
Zavolej. Zaplatím ti.
V trezoru.
Heslo…
Istanbul…
Adile.
Nejsi duch, kterého jsem čekal.
Už nejsem Hamlet.
Raskolnikov…
Proč praštil Aljonu Ivanovnu do hlavy
sekerou?
Objevil zlo?
Bratře?
Trezor.
Dobytí Istanbulu.
Byl jsem to já?
Byl jsi to ty.
Pojď, bratře. Půjdeme.
„Kéž by to… příliš, příliš těžké tělo… zjihlo… na rosu…“
„Bože…“
Veliteli!
Padáme odsud, Zeynele.
Ti chlapi šli najisto.
Všichni tam zařvali.
Celkem osm lidí.
Může být vítězství bez ceny?
V Hamletově tragédii je taky osm mrtvých.
Jen se podívej. Zase blouzní.
Zase zvracel.
Je otrávený.
Protože ty prášky míchal s whisky.
Říká něčí jméno.
Znáš to jméno, Zeynele?
Cestou z Tosye jste neměl defekt.
Kolik je hodin?
Sedm ráno, ale ještě je tma.
Co se stalo?
Málem jsi umřel na otravu.
Děkuj hvězdám, žes vyzvracel celý žaludek do vany.
Jsi v pořádku?
Žádné prášky! Dali jsme je pryč.
- Kde jsou kluci? - Jsou vedle.
Byli jsme vyděšení, Adile.
Hüso kvůli tobě dokonce spal uvnitř.
- Tady je! - Páni!
Veliteli…
Vyděsil jsi nás, veliteli. Opravdu hrozně.
Díky bohu.
Jsi v pořádku?
Dobře. Tak my půjdeme.
Odvezeme auta do garáže známého v Eyüpu.
Prodá je.
Tak jdeme. Díky bohu.
Jak jsem říkala,
měla jsem odklad.
Už nejsem Sadık.
Ani Adil.
Öcal, Hıncal…
Vyber si jméno pro zlého muže.
10. DEN
Ty jo! Co to sakra je?
325 000 dolarů,
250 000 eur…
a 75 000 lir.
Dej Marii 25 000 dolarů.
Dobře? Zbytek rozděl na třetiny.
Cože? Mě nepočítáš?
- Jedna třetina je tvoje. - Ne, bratře. Ani náhodou.
Rozdělíme to na čtvrtiny. Kdyby nebylo tebe…
Teď potřebuju jedině léky proti bolesti.
Takže se vzdáváš svého podílu?
- Kam jdu, peníze nepotřebuju. - Počkej, veliteli.
To ne. Jdeme s tebou. Co s takovým balíkem, do prdele?
Neteř promine.
Nemusíte se rozčilovat, parťáci. Proč se nespojíme?
V Adilově… Öcalově hotelu.
Ježíši, Hüso!
Měj trochu vychování.
Prý jsi snědl všechny masové kuličky v İnegölu.
Promiň, dítě, ale…
Veliteli, měl bys své neteři domluvit.
Ranila mou sebeúctu. Naprosto zbytečně.
Jo! Moji parťáci jsou nejlepší!
- Zazpívej nám. - Ne.
- Prosím. - No tak!
- Jen jednu.
- No tak! - Zpívej.
Můj chlapče!
Vítej.
Drahoušku. Chyběl jsi mi.
- Jak se máš? - Dobře.
S tebou líp.
- Zdravím, tetičko. - Tetičko?
Blázen. Říkej mi aspoň „mladá paní“.
Políbil mi ruku.
Kdo jsou ti blázni?
- Moji druzi ve zbrani. - To tedy jsme.
A ta holka?
- Teď rukují i holky? - Ještě ne.
Pınar. Chce být naše recepční.
- Vítej, Pınar. - Díky.
Co teď bude?
Mám otázku.
Kam můžu povýšit po recepční?
Přiznám se, Öcale.
Nikdy v životě jsem se necítila tak naživu jako za posledních 10 dní.
Tomu se asi říká štěstí.
Myslím, že tě miluju.
Jen abys věděl.
Asi tě taky miluju, maličká.
Odsoudila jsi mě k životu.
PODLE ROMÁNU MEHMETA EROĞLU „DESET DNÍ ZLÉHO MUŽE“
Překlad titulků: Veronika Šnyrychová