Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hvad tænker du på, når du hører ordet jøde?
Lad os spørge nogle jøder.
Vi styrer Hollywood. Vi kontrollerer bankerne-
-og vi vil overtage verden.
De kan være skadedyr, beskidte, superrige.
Vi er dovne, vi arbejder for hårdt. Vi har succes, vi er for fattige-
-vi er arrogante, vi er underdanige.
-Philip Greene, afskyelig. -Jeffrey Epstein.
Ja. Jeg ved ikke med Jeffrey Epstein-
-for han er ret flot.
Hvis jeg var hetero, ville jeg vælge Jeffrey Epstein.
Ja. Jeg går bare videre.
Det er en nazi-karikatur.
-Stor næse, pengene... -Så!
Vi er en slags skjult, ondsindet kraft.
Hvad end du hader, kan du give jøderne skylden.
Hvis vi kontrollerede tingene, ville vi så ikke have bedre PR?
Så hvorfor, i en tid med ekstrem følsomhed-
-over for minoriteter og fornærmelser-
-fortsætter disse gamle negative stereotyper?
Det skal jeg sige dig.
Det er, fordi jøder ikke tæller.
Hvad er din etniske gruppe? Sigøjner, roma, blandet hvid-asiat.
Jøder tæller ikke som en minoritet.
Enhver anden etnisk gruppe.
Vi tæller ikke i samtalen om racisme og diskrimination.
Holocaust handler ikke om race!
Vi tæller ikke de steder-
-hvor diskrimination overvåges og bekæmpes.
Der var en march i 2017-
-der hed "Lebbe-marchen".
To jødiske kvinder kom med et flag, en Davidsstjerne i regnbuefarver-
-og de blev bedt om at gå.
På mine børns skole, som er ekstremt progressiv-
-anerkendes Holocaust Mindedag ikke på nogen måde.
Jeg hørte om et show på Brooklyn Museum om Christian Dior.
Udstillingen er forbløffende, rum efter rum med utrolige designs.
Og så bemærker jeg, at der er en lille sektion på væggen-
-hvor der står skandaler og kontroverser.
Under 2. verdenskrig designede han tøj til nazisterne.
Jeg gik over og læste, og... intet.
Det var Brooklyn Museum, kendt for social progressivitet.
Hvilke skandaler og kontroverser nævnte de?
Skandalen, de nævnte, var-
-at han designede nederdele-
-eller kjoler, der gik over knæet. -Klart.
Jeg talte på et college i Californien.
Elevrådet havde for nylig-
-nedstemt en resolution mod antisemitisme.
Ugen efter bliver sovesalene spraymalet med hagekors.
Jeg spurgte min vært-
-tror du, graffitien blev lavet af andre studerende-
-eller var det folk fra byen?
Hun sagde: Nej, vi tror, det var studerende-
-for vi fandt de tomme spraydåser i genbrugsspanden.
Åh gud! Det er det bedste eksempel nogensinde.
Dræb jøderne og red skildpadderne!
Vi skulle have en snak fra et HR-firma-
-der handlede om mobning på arbejdspladsen-
-ligestilling, sexchikane, racisme.
De viser et slide og siger-
-"Er det en aggression eller en mikroaggression?"
Så kommer der-
-"Okay. Og her har vi et hagekors smykket på et jødisk tempel.
Aggression eller mikroaggression?" Forvirret stilhed.
"Det er en mikroaggression." Så kører vi. Og vi er væk fra det.
Så jeg sidder der og tænker: "Hvad fanden? Det er så bizart."
I mit eget liv har jeg mange eksempler. Hver dag på Twitter-
-som da Channel 4 annoncerede denne film...
MØRKE PENGE, HVIDT PRIVILIGEUM
MEDIERNE FREMMANER "ANTISEMITISME"
Eller i 2017-
-da BBC Radio 4 fejrede nyhedsårsdag-
-med en hel dag med Jeremy Irons, der læste TS Eliots poesi-
-inklusive disse linjer...
Rotterne er under bunkerne.
Jøden er under det hele.
Der var ikke noget stort ramaskrig, der var ingen hashtags-
-ingen opfordring til, at statuerne af T.S. Eliot skal rives ned.
Men eksemplet på jøder, der ikke tæller, som påvirkede mig mest-
-og måske fik mig til at tale om alt det her-
-til at begynde med, var den her.
Husker du, da vi begyndte at komme her for mange år siden?
Ja, David.
Jeg kan huske, at jeg stod Shed og hørte...
-Shed End. -Shed End, og hører strubesang.
Jeg syntes bare, det var...
Jeg kan huske, jeg kom med-
-og nogen tæt på mig spurgte, hvad de sagde.
Det sagde han. De messer: "Yiddo!"
Yiddo... Yiddo!
Der er noget sært ved fodbold-
-som er, at Tottenham Hotspur på grund af Stamford Hill-
-tror mange, at det er en jødisk klub.
De fleste Spurs-fans er selvfølgelig ikke jøder.
Men som resultat af det har de i årenes løb-
-brugt udtrykket, vi kalder "Y-ordet", men i denne snak-
-må vi bruge ordet "yid".
Det var omkring 2008, 2009, den sæson.
Ved halvlegen på pointtavlen-
-var et af resultaterne, at Spurs tabte til Hull.
Så vidt jeg husker, begyndte hele publikum-
-at råbe "Yiddo, Yiddo".
Spurs-fans vil kun bruge det triumferende.
Chelsea-fans bruger det samme ord og betyder, at man taber til Hull.
En fyr fem pladser tilbage, kan du huske det?
Ja, han rejste sig bare op, så højt han kunne-
-da Yiddo-råbene begyndte at dø ud.
Så højt han kunne, sagde han: "Ja, fuck yider, fuck yider..."
"Fuck Yiderne."
YIDER
Jeg husker tydeligt, at han råbte: "Fuck yiderne og fuck så jøderne."
Ordet ændrede sig fra "yider" til "jøder", så det var helt klart.
Ordet "jøder" bruges ikke direkte-
-til at betyde Spurs-fans, det er "yider".
For en af de første gange i mit liv brød jeg sammen.
Jeg tænkte, at jeg ville gøre noget.
Jeg rejste mig sådan her og pegede på ham. Hold kæft. Virkelig.
Så råbte han tilbage til mig, det stod nok på i 10-15 sekunder.
Men så satte han sig ned.
Så satte jeg mig ned og var trist. Jeg havde lyst til at græde.
-Jeg ville græde. -Du sagde: Jeg tror, jeg vil græde.
Det er ikke 1978. Det er 2008, 2009.
Programmet siger, at alle, der høres af ansatte eller ses af kameraer-
-der laver racistisk messen, bliver udvist for livet.
Så man tænkte på nogen, der råbte: "Fuck jøderne"-
-igen og igen utroligt aggressivt-
-ville blive bedt om at stoppe. Men der skete intet.
Pointen er ikke, at der var en antisemit til en fodboldkamp-
-men i en kultur, hvor alle former for racisme overvåges og råbes op-
-og holdes ansvarlige, er én form åbenbart uhørlig.
Men det sker ikke i de højere kunstformer.
Royal Court Theatre udgav en markedsføringstrailer-
-til et nyt stykke, hvor en af de tre store figurer-
-skulle være en ond milliardær, der ville stjæle andres sjældne metaller-
-og overtage jord, der ikke tilhørte ham, ved navn Hershel Fink-
-hvilket selvfølgelig bare er et klassisk ashkenazi-jødisk navn.
Tilegnelse af ressourcer, idéer, jord.
Og hvad folk vil gøre for at tjene penge.
Det kongelige hofs første svar var at sige-
-"Vi vidste ikke, at Herschel Fink var et jødisk navn."
Det minder om at sige: "Jeg har skabt en karakter.
Han er en dum, fuld terrorist. Jeg kalder ham Seamus O'Hanrahan.
Hvad mener du med irsk? Det anede jeg ikke!"
Uden at tænke over det. Ja, han er en udnyttende kapitalist-
-han vil nedbryde de indfødte-
-og stjæle ting fra dem.
Denne meget negative karakter-
-var oprindeligt skrevet som mexicansk-amerikaner-
-og det blev til sidst besluttet, at stykket ikke måtte have-
-en negativ karakter med mexicansk-amerikansk arv.
Alligevel forevigede de et meget dybt og ældgammelt had mod jøderne.
Jeg protesterede mod deres usmagelige udtalelser om, hvad de havde gjort.
Den ubevidste forudindtagethed og dit og dat.
Nej, de havde været racister og antisemitter. De burde stå ved det-
-og bare antyde, at vi var, det var slemt.
Eller det var godt! Vi kan ikke lide jøderne.
Når folk taler om antisemitisme, mener de ofte direkte had.
De mener nazister eller racister, der beskriver jøder som skadedyr-
-er ansvarlige for al verdens ondskab.
Men det, jeg er begyndt med her, er en række eksempler-
-på noget indirekte, på fravær.
På en bekymring, en beskyttelse, en kampgejst-
-et råb om øget synlighed, der ikke bliver brugt mod jøder.
Og ansvaret for det ligger hos dem, der tror på inklusion.
LABOUR KONFERENCE
Vi er gode mennesker, der skal associeres.
Jeg så en tale, hvor Dawn Butler-
-appellerede til sårbare og marginaliserede minoriteter.
Hun endte med at nævne hver eneste af disse minoriteter.
Tja...
Hvis du er i sociale boligbyggerier, hvis du er LGBT+, hvis du er hetero-
-du er rejsende, du kæmper... Jeg tænkte: "Når som helst."
Hvis du bærer hijab, turban, et kors-
-hvis du er sort, hvid, asiat, handicappet...
Nej, okay. Snart siger hun ordet, snart...
Hvis du er arbejderklasse, hvis du er under 18...
Det er mange mennesker.
Hvis du nogensinde har krydset den anden kasse af...
Hej, Dawn!
Du har en fremtid, og du er værdig...
-Dawn? -En Labour-regering værdsætter dig.
Dawn Butlers tale var ikke antisemitisk.
Men hendes liste er lang, da det er en del af moderne identitetspolitik-
-at ingen sårbar gruppe skal holdes udenfor.
Det gør det endnu mere sigende, at hun ikke sagde ordene-
-"Hvis du er jøde."
Der er LGBTQ-allierede, sorte allierede, handicap allierede-
-men der er ikke mange jødiske allierede.
Der er en minoritetscirkel, som den moderne progressive venstrefløj-
-er klar til at gå i kamp for, og jøderne er der ikke.
Hvorfor? Der er mange svar.
Men det grundlæggende, som understøtter alle de andre-
-er, at jøder er de eneste objekter for racisme-
-som opfattes som både lav og høj status.
Jøder sættes i bås på samme måde som andre minoriteter.
Løgnagtige, tyvagtige, beskidte, modbydelige, stinkende...
Men også som velhavende, privilegerede-
-magtfulde og i hemmelighed i kontrol over verden.
Og hvis du tror bare lidt på, at jøder er velhavende, privilegerede-
-magtfulde og i hemmelighed i kontrol over verden...
Så kan du ikke sætte dem ind i de undertryktes hellige cirkel.
Nogle vil endda sige, at de hører til i undertrykkernes forbandede cirkel.
Vi jøder tror, vi er et undertrykt mindretal, og vi kan citere-
-2.000 års historiske beviser til at støtte vores sag.
Verden ser generelt jøder som succesfulde og rige.
Konceptet, at vi alle er rige, er i sig selv en racistisk trope.
Det er så racistisk som at sige: "Jeg bekymrer mig ikke om racisme-
-fordi jeg er fysisk stærk" eller stereotypen om sorte.
Jeg var på flyet fra Skotland i går.
Lige bag mig var en højrøstet amerikansk forretningsmand-
-der forklarede sin rejsefælle "alle ved det"-
-forbindelsen mellem Robert Maxwell, Ghislaine Maxwell og Jeffrey Epstein-
-fordi de alle arbejdede for Mossad.
Du lytter til det og begynder på en konspirationsteori-
-og nu er du tippet ind i en verden, hvor denne hemmelige klike af jøder-
-bøjer verden efter deres vilje.
Myten om, at jøder er rige og magtfulde, kan føre til idéen om-
-at angreb på dem er det, progressive kalder "at slå opad."
Dette vægmaleri var kontroversielt for eks-Labour-leder Jeremy Corbyn.
Det viser forfærdelige, onde, krognæsede skæggede mænd-
-der spiller Matador på de fattiges rygge.
Jøder i Østlondon var imod, at det skulle op.
Fordi de så det som en del af en tradition-
-som er et billede fra 1930'erne fra naziavisen Der Sturmer-
-af jøder, der savler over en uskyldig baby-
-de skal til at dræne blodet af og drikke.
Kunstneren, Mear One, reagerede ikke godt på disse indsigelser.
Han skrev på de sociale medier-
-"Nogle af de ældre, hvide jøder i lokalsamfundet havde et problem med-
-portrættet af den elskede Rothschild eller Warburg som de dæmoner, de er."
Der er meget at forklare der. Mange antagelser om jøder og magt-
-mange hashtags, hvis man vil klikke på dem og følge Mear One-
-ned i de mørkeste dele af det antisemitiske net-
-men nøgleordet på det opslag er "hvid".
Ved at sige, at jøder er hvide, er de uden for den hellige cirkel.
Man placerer dem over bordet, på undertrykkernes sæder.
Selvom jøder er klassificeret af den yderste højrefløj i århundreder-
-som racemæssigt ikke-hvide.
Hvor kan antagelsen om, at jøder er hvide ellers lede jer?
Holocaust handler ikke om race. Nej, det handler ikke om race.
Det handler om menneskets umenneskelighed.
For en livslang antiracismeforkæmper, Whoopi Goldberg-
-lader det til, at ordet racisme bruges af farvede.
Selv da de diskuterer historiens største racistiske folkemord-
-på ABC's program The View.
-Der er hvide... -Men du forstår det ikke.
Så snart du gør det til race, ryger det ned i en gyde.
Lad os tale om det, som det er. Hvordan folk behandler hinanden.
Så hvis antisemitisme, hvis drabene på seks millioner jøder-
-ikke er racisme, som Goldberg siger, hvad tror hun så, det er?
Jeg går ud fra, hun tror, det er religiøs intolerance.
Det er der mange, der tror.
Det er forkert. Antisemitisme har intet med religion at gøre.
Jeg er ateist. Jeg får ingen fripas fra Auschwitz.
Min grandonkel Arno, som ikke var en observant jøde-
-døde i Warszawaghettoen.
Og nu, hvide racister...
Jøder skal ikke erstatte os!
De vil ikke spørge, om jeg var kosher-
-før de satte ild til mit hus.
Jødisk tænkning og blod vil aldrig igen forurene den tyske nation.
Nürnberg-lovene, som mine bedsteforældre levede under-
-som min mor blev født under-
-var racerenhedslove. De handlede om blod.
De handlede om ting ved dig selv, som du ikke kan ændre.
Derfor er antisemitisme racisme.
Det hele begyndte, fordi jeg sagde: Hvordan vil børn, hvordan vil...
Imens tager Whoopi fejl af holocaust igen-
-i Stephen Colberts program dagen efter.
Jeg sagde, det ikke var racistisk. Det handlede om hvid mod hvid.
Hvis det eneste, der tæller, er hvidhed, og jøderne er hvide-
-ender det med, når man læser holocaust, det er en udlignende magt.
En udlignende magt mellem en folkemordsmaskine-
-og en sårbar etnisk gruppe.
For at udforske dysfunktionen mellem progressive og jøder lidt mere-
-besluttede jeg at tage til en by i verden med de mest progressive-
-og flest jøder.
-Hej. David. -Hej. Hvordan går det?
-Godt at se dig. -I lige måde.
En af tingene ved dig er, jeg ville vide, at du er jødisk?
Jeg går ud fra, at hele verden ved, at jeg er jøde.
Jeg er mest eller bedst kendt for én figur.
Og den figur, Ross, er jødisk.
Da Whoopi Goldberg var på Stephen Colbert, sagde hun-
-hvis en jøde og jeg står ved siden af hinanden, og KKK dukker op-
-så løber jeg. Han skal nok klare sig. Og jeg tror ikke, det passer.
Tanken om, at antisemitisme eller adfærd eller handlinger mod jøder-
-ikke er racistisk per definition, er bizar for mig-
-for så ville folk drage den logiske konklusion-
-at jøder ikke er en race.
Om jøder er en race biologisk er irrelevant for mig-
-for i årenes løb er de blevet racialiseret.
Pointen er, at vi er blevet påtvunget racisme, og det må kaldes racisme.
Jeg har aldrig følt mig hvid.
Aldrig. Jeg er meget bevidst om, at jeg ser hvid ud.
Og jeg nyder mange af privilegierne ved at være-
-en heteroseksuel hvid mand, rask krop.
Jeg forstår det. Og jeg er meget bevidst om mit privilegium.
Men to år efter min fødsel-
-var Schwarner, Chaney og Goodman de tre borgerrettighedsarbejdere.
Schwarner... Jeg har altid tænkt på ham på grund af Schwarner, Schwimmer.
Han er en Brooklyn-jøde på 24 år.
Han og en anden Brooklyn-jøde, Andrew Goodman-
-tog til Mississippi og arbejdede med James Chaney, en ung afroamerikaner-
-og de var der for at registrere sorte til at stemme.
De blev stoppet af en vicesherif og så Klanen-
-som førte dem ud i skoven og henrettede dem.
Det faktum, at i mit eget land, kun et par stater væk-
-mit liv, bare at være jøde, selvom jeg ikke var religiøs.
Mit liv var i fare. Så jeg følte mig aldrig hvid.
For mig betyder hvid tryghed.
"Venner" har noget af en kæp. For ikke at have nok diversitet.
Showet skulle finde sted i New York-
-i en meget mangfoldig by, men havde ingen repræsentation-
-af andre minoriteter, af farvede mennesker.
Kritikken er passende. Men hvad angår jødiskhed-
-blev det vist kun nævnt et par gange-
-som "jule-bæltedyret", som jeg spillede.
Glædelig jul og glædelig Hanukkah!
Man kan sige en ting, ikke nødvendigvis dig-
-for det er måske svært for dig at sige, men jeg kunne sige-
-ja, vi skulle have haft mere mangfoldighed.
-Der var en minoritet! -Men der var en minoritet.
Ved du, hvad der ville ske, hvis du sagde det? Det ville intet betyde.
Faktisk ville folk blive aggressive omkring det.
Du har ret, folk ville bare sige: "Ikke en rigtig minoritet".
Et ord, der ofte dukker op i disse samtaler, er privilegium.
En antagelse om jødisk privilegium er, at vi kan fremstå som ikke-jøder.
Det gør racismen, vi lider under, mindre end andre minoriteter.
Det gør det anderledes.
Jeg måtte tale om det med en anden, en tættere på mig.
Så i starten...
Da jeg undersøgte min herkomst, var jeg 50 procent europæisk jøde.
Den anden del var primært nigerianere-
-og forskellige områder i Vestafrika.
Jeg bemærkede også på min mors side, at der var en smule...
Jeg tror, det var... Skotsk eller noget, jeg går ud fra var...
En slavemester, der voldtog en... ja.
Det er interessant for mig som blandet-race person-
-for der er en følelse af, man ikke hører til i nogen af samfundene-
-og kæmper med at føle, at der er et sted, hvor man hører til.
-Ja. -Øh...
Jeg kan ikke skjule, at jeg er sort.
Min far kan skjule, at han er jøde.
Hvis min mor bliver stoppet af politiet, bliver jeg mere bekymret-
-end hvis min far bliver stoppet af politiet.
Så jeg accepterer, at der er et privilegium i at ligne.
Samtidig er det også lidt kompliceret-
-for jeg taler om, hvad progressive mennesker tænker.
Et progressivt menneske ville aldrig sige til en bøsse-
-sig ikke, at du er bøsse. Bare bliv i skabet.
Mange jøder måtte skifte navn, ikke?
I showbusiness, men også i livet, bare for at få jobs tidligt-
-så der er en hel hjemmeside dedikeret til at sige-
-den og dens rigtige navn er jødisk, så det gravede jøder op. Ikke?
Fordi racisterne tror, at jøderne ligner, og vi må stoppe dem.
-Kan du se, hvad jeg mener? -Ja. Åh gud.
Tænk, at folk bruger så meget tid på had.
-Det er gratis at være sød. -Ja. Det er gratis... Så sandt.
Hvis jøder kan ligne ikke-jøder, kan de også ligne jøder.
Og det gør de på scenen, i film og i tv.
Men i et moderne castingunivers, hvor autenticitet betyder alt...
Burde de?
Tænk, at vi først mødes nu. Det føles så bekendt, som om jeg kender dig.
Men det, der skete, var, at jeg skrev en bog, og du svarede på den, ikke?
Fortæl mig hvorfor. Jeg vil vide, hvad der begejstrede dig?
Jeg har lavet en reklame på min podcast hver uge for dig.
Jeg er kommet for at sige tak og give dig penge.
Jeg elsker penge.
Det er nok ikke godt for dokumentaren.
Jeg læser. Jøder Tæller Ikke. Og det...
Det gjorde det håndgribeligt. Måske en dårlig analogi. Gas i luften.
Vi er den eneste minoritet, der tænker-
-folk ruller med øjnene, hvis vi forsvarer os selv.
Jeg kendte en fyr, der var chef på NBC.
Og hver gang jeg var sammen med dem i et socialt miljø, sagde jeg altid-
-"Hvis Winona Ryder beholdt sit efternavn, Horowitz-
-ville hun så have været i Uskyldens år og været, du ved..."
Og 100 procent af dem siger: Aldrig i livet.
Det er vigtigt, for en af de ting, der bliver talt om-
-som svar på det, jeg siger meget, er at jøder ligner.
Man bør ikke kunne spille ikke-jøder.
Men ikke-jøder kan spille jøder hele tiden.
Felicity Jones spiller Ruth Bader Ginsburg-
-eller kvinden, der spiller Maisel eller Margo Martindale-
-eller nogen af dem, der har spillet ikoniske jøder.
Og Helen Mirren som Golda Meir, Gary Oldman som Herman Mancewitz-
-blåøjede, blonde Daniel Craig som en jødisk modstandskæmper i Defiance-
-og den blåøjede blonde Rutger Hauer som endnu en i Flugten fra Sobibor-
-og for nylig Bradley Cooper som Leonard Bernstein med en næseprotese.
Alle de kvinder, der ikke er jøder, der spiller jøder og den slags-
-føler sig angrebet af mig eller skyldig, og jeg elsker dem alle.
Jeg har intet problem med nogen af dem individuelt.
Jeg hader at tale om dem for at være interesseret i den rolle-
-at have lidenskab for den rolle og spille smukt. De er skuespillere.
Men det er akkumulationen af... Aldrig.
Ingen af disse kvinder spiller jøder, medmindre jøden er forfærdelig.
Ja. Det er ikke kun det, Sarah, vel? Vi lever også i en tid-
-hvor autentisk casting gælder for andre minoriteter.
-For alle andre. -Men hvis det ikke sker for jøder...
Hvad siger det om folks syn på jøder?
Jeg ved, hvordan de ser på det. De siger, det er fint.
Stop. De har det fint. De styrer Hollywood. De er rige.
Vi lever i en tid, hvor repræsentation er så vigtig og så...
Ude foran, og det er godt, men det er også bare...
Det burde også tælle for jøder.
Imens vil nogle af jer, eller i hvert fald dem, der fylder mit online-liv-
-sige: "Ja, Baddiel. Du ævler løs om forbandede jøder."
Men "Er det dig?"
#ERDETDIG?
Det er mig som Nottingham Forest-fodboldspilleren Jason Lee-
-i en sketch fra 90'er-serien Fantasy Football League.
Jeg forstår nu, at det er en del af en dårlig racistisk tradition-
-og har undskyldt offentligt mange gange-
-og nu vil jeg benytte lejligheden til at undskylde igen.
Undskyld.
At undskylde for det gør ingen forskel-
-for tilstedeværelsen af det billede i min Twitter-tidslinje-
-især fordi jeg begyndte at tale offentligt om antisemitisme.
Så nu vil jeg gøre noget, der på internettet kaldes "whataboutism".
Men i tilfældet med denne film-
-er det umuligt at tale om, hvordan folk reagerer på antijødisk racisme-
-uden at sammenligne det med, hvordan de reagerer på anden racisme.
Filmen handler om, hvordan det er anderledes for jøder.
Så lad os tale om Bo' Selecta!
Kald mig "jøde". De kan lide, når du kalder mig "jøde"!
Jøde!
Bo' Selecta! var Leigh Francis' sjove Channel 4 sketchshow-
-sendt tidligt i 00'erne, hvor Francis klædte sig ud-
-som forskellige kendisser i groteske tegnefilmsmasker.
Han viste mig som en hassidisk jøde med en stor næse og krøller-
-som får mange grin for at sige ordet "jøde".
Jeg synes ikke, det er usjovt-
-eller endda på en komisk overdrevet måde, upræcist.
Men i betragtning af, at Francis ikke er jøde, tror jeg, det er racistisk.
Og der har været en bemærkelsesværdig mangel på vrede over det.
Jeg har ikke set, at han skal undskylde for det-
-som han gjorde i et opslag på nettet i 2020-
-til forskellige farvede, som han udgav sig for.
Jeg vil bare undskylde for den vrede, jeg har forårsaget.
Om jeg var Michael Jackson, Craig David, Trisha Goddard...
Alle dem, jeg er stor fan af.
Det er ikke for at undskylde, at jeg klæder mig ud som Jason Lee-
-hvilket var racistisk. Det er et forsøg, som alt andet her-
-på at bemærke forskellen i reaktionen og spørge hvorfor.
Så de progressive, nogle progressive, nedgraderer antisemitisme-
-sammenlignet med andre former for diskrimination-
-på grund af en forening af jøder med magt.
Men jødisk historie er et utroligt langt katalog af magtesløshed.
Og jeg taler ikke bare, og det er et af problemerne-
-for mange tror, det kun er det her, om holocaust.
Det er næsten et offentligt ritual i USA, hvor...
Hvor en offentlig person siger noget antisemitisk og så-
-tager de på Holocaust-museum, og så skal de udtale noget-
-om at: "Nazister er slemme." Men problemet er...
Folk tror, at antisemitisme er at myrde seks millioner jøder.
Og alt andet end det er ikke noget særligt.
Folk forstår bare ikke, hvad jøder er-
-eller hvem de er, eller vores slavehistorie-
-forfølgelse og tvungen eksil, der kulminerer i holocaust-
-som er det, folk nu er trætte af.
De ruller med øjnene: "Åh, holocaust. Spil holocaust-kortet."
Hvor man end finder en jøde i verden nu, er de blevet bortvist-
-fra et eller andet land i levende hukommelse. I deres families tid.
Vi har en lang historie med at blive smidt ud.
Glem ikke, at dette land var det første land, der smed jøder ud-
-bortset fra i Israel for længere tid siden.
Vi frygter, hvis de opdager, at vi er jøder, vil de smide os ud.
Vi er altid lidt bange, bange for at blive smidt ud igen.
Jeg tror, det er noget, mange ikke forstår-
-hvilket er, hvor bange jøder forbliver.
Min mor, ikke min tipoldemor-
-min mor blev født i Nazityskland.
Hun kom kun lige ud, og det meste af hendes familie blev myrdet.
Arven af traumet fra forældre og bedsteforældre-
-det er ikke rigtig fortiden, det lever videre i knoglerne.
-Er dine børn... hvor jødiske er de? -De er halvt jøder.
Ja, det er mine også. Jeg har talt med mine børn om-
-dit liv ville stinke i Nazityskland, men du bliver måske ikke dræbt.
Jeg har haft den samtale. Ja, jeg har haft den samtale.
For det virker meget...
Det virker ægte. Og det er også den ting, hvor, okay-
-min yngste datter ser mere jødisk ud end nogen anden i min familie.
Hun ser fantastisk jødisk ud.
Hun ville være, du ved.
Hun ville være til lejrene. De ville tage hende.
Men hvad med Israel?
Er Israel ikke en undertrykker?
Jeg tror, der er meget at sige om antisemitisme...
En racisme, der går århundreder tilbage-
-siden længe før etableringen af staten Israel-
-men i progressive kredse er alt, hvad folk siger om antisemitisme-
-eller jødisk identitet og inklusion-
-mødt af spørgsmålet: "Hvad med Israel?"
For at bevise dit værd som jøde, skal du lave en erklæring-
-om tilbagekaldelse af alt, hvad Israel står for.
Jeg er ikke israelsk statsborger. Skal jeg fortælle, jeg er oprørt-
-over, at palæstinenserne behandles så afskyeligt-
-at jeg ikke bryder mig om Vestbreddens bosættelser.
Jeg forventer ikke, at vantro briter undskylder for Putin, da han er hvid.
Og nu er zionisme racisme.
Det er, som om folk tror, at der måske...
Kan være et sikkert sted for jøder i den jødiske stat.
Der er muslimske stater. Ingen har et problem med det.
Men den israelske regering ordner sig selv eller gør det ikke.
Landet ville altid til allersidst være-
-hadet og hadet i det sprog, folk brugte om jøder for 2.000 år siden.
Ingen antyder, at Israel ikke har gjort mange slemme ting-
-men britiske jøder er ikke ansvarlige for de handlinger-
-og det er racistisk at forvente, at de føler det.
Nogle jøder føler sig ansvarlige.
En af tingene ved dig er, at du taler meget om at være jøde.
-Ja. -Det er en stor del af din identitet.
Det er centralt. Ja, absolut.
Det er måske hele min identitet. Det er måske alt, jeg kan tilbyde.
Men yngre jøder, som ofte er ret venstreorienterede-
-har skrevet til mig og sagt: "Okay, jeg har læst din bog.
Det, den fortæller mig, er, at jeg ikke skal være flov-
-over at sige: 'Jeg ser antisemitisme.'"
Vi skal sige ordet Israel.
Israel er roden til alt det her. Israel er problemet.
Det er jeg uenig i, for antisemitisme har rødder-
-der går århundreder tilbage.
Nej, jeg er enig. Jeg vil sige, at antisemitisme er naturligt engelsk.
Men efter krigen kunne man ikke udtrykke det. Det blev begravet.
Israel åbnede Pandoras æske-
-og lod det, der var betændt og ulmende, komme ud.
Jeg føler ingen forbindelse til Israel.
Så for mig, når folk bruger Israel-
-som stok til at slå jøder med, britiske jøder med-
-eller til at sige, som de gør, hvis jeg siger noget om antisemitisme-
-vil nogen sige: "Hvad med Palæstina?" Det er antisemitisk.
For vi har intet kollektivt ansvar som jøder for Israel.
Det er jeg ikke enig i-
-for hvis du ved, at slemme ting bliver gjort-
-af folk, som du er stærkt forbundet til-
-er det din pligt at tale om det-
-at tiltrække opmærksomhed og prøve at ændre det.
Hvordan er jeg forbundet til Israel-
-et land, der føles fremmed for mig.
-Jeg er ateist. -Det er jeg også.
-Jeg er europæisk jøde. -Det er jeg også.
Jeg tænker Israel, schmisrael. Jeg er ligeglad med Israel.
For mig virker det racistisk, at jeg som jøde skal gå mere op i det-
-for det er ikke et krav, der pålægges andre minoriteter.
Jeg synes, det er bevidst af jer at benægte forbindelsen til et land.
-Jeg føler det virkelig. -Fordi de er dit...
Dit folk. De er mit folk.
Ingen venstreorienteret vil sige til en muslim, der taler om islamofobi-
-"Hvad med menneskerettigheder i Saudi-Arabien?"
Ingen progressiv person vil sige det. Så hvorfor skal vi acceptere...
Det burde de!
Og jeg ville forsvare min følelse-
-fordi jeg føler mig forbundet til Israel.
Folk er bekymrede for, at det kan fornærme sorte-
-det kan fornærme homoseksuelle og handicappede.
Men de er ligeglade med, om det kan fornærme jøder. Jeg er enig.
Fordi de ikke kan lide jøder. De er skideligeglade med det.
De kan ikke lide dem. De kan ikke lide os.
Det tror jeg ikke, nogen venstreorienteret ville sige.
Jeg tror, højreorienterede ville sige det. Højrefløjen ville sige-
-at venstreorienterede må lære at sige sandheden.
Hvor ender det? Alle disse antagelser om jøder-
-zionistiske konspirationer og magt?
Hvad er de virkelige konsekvenser?
Jeg er bombet. Jeg har al ammunitionen.
Jeg har været her i to uger. Jeg har dem alle med en pistol.
Jeg er kommet tit til New York. Jeg har aldrig været i den synagoge.
Godt, du endelig får den at se.
Det er byens skat, og den har været her siden 1872.
Det er så smukt.
Jeg er omringet i en synagoge. Jeg har fire jødiske fyre med mig.
JANUAR 2022
Du blev på en meget underlig måde-
-placeret midt i en gidselkrise i Texas.
MENIGHED BETH ISRAEL
Jeg blev ringet op af en rabbiner, som jeg ikke kendte.
Han sagde: "Der er en bevæbnet mand her. Han vil tale med dig.
Kan du ringe tilbage? Det er ikke for sjov."
LYD FRA THE JEWISH CHRONICLE
Jeg har dem alle med en pistol.
Jeg satte den på højtaler og talte først med rabbineren-
-som hurtigt gav telefonen videre til skytten.
Han havde et enkelt krav fra mig, hvilket var at løslade en fange-
-som han kaldte sin søster fra et fængsel 20 minutter fra synagogen.
Jeg havde en time, og så ville ingen blive såret.
-Hvordan havde du det? -Jeg kunne knap nok trække vejret.
Hvorfor gjorde han det? Hvorfor valgte han centrum, mig?
Gad vide, om han bare tænkte, at det er en stor synagoge.
Det er i New York, som er et knudepunkt for-
-i hans hoved, uden tvivl, jødisk magt.
De lod James Foley dø. De lod ham dø, og det behøvede de ikke-
-men måske har de medfølelse for jøder.
På et tidspunkt sagde jeg, at jeg ikke har så meget magt, som du tror.
Og han sagde-
-"Alle jøder har magt. Du har indflydelse og forbindelser-
-og du leder en vigtig synagoge. Ring rundt og få det gjort."
Angela fortsatte med at tale med gidslet Malik Akram fra Blackburn-
-over en 11-timers belejring.
Endelig iscenesatte tre af gidslerne en flugt.
Akram kom til syne og blev skudt.
Blandt de mange ting, der var meget oprørende ved situationen-
-var det faktum, at i det umiddelbare efterspil-
-blev det kaldt ikke et antisemitisk angreb.
Ud fra vores engagement med emnet, var han fokuseret på et emne-
-og det var ikke specifikt relateret til det jødiske samfund.
-Det er så utroligt. -Ja, gå tilbage og se på det. Vildt.
Det er så utroligt. Og det virker, som om folk afskyr-
-folk, hvad det end er, kulturen, afskyr virkelig-
-at give jøder, når de bliver gjort til ofre-
-den plads, de kan give andre minoriteter for at gøre dem til ofre.
Han valgte en synagoge, fordi han mente-
-at jøder havde en særlig magt, for at få det, han ville have gjort.
Så det er tydeligvis antisemitisme-
-der driver udvælgelsen af den specifikke synagoge.
Hvis det havde været en højreekstremistisk pistolmand-
-der var gået ind i en moske, der holdt muslimer som gidsler,-
-ville det være en islamofobisk hændelse, det ville være i centrum.
Det kommer til kernen af min afhandling-
-som handler om ikke at se jøderne som en minoritet-
-og der er en følelse af, at jøderne i bund og grund bare er hvide.
Denne trope om, at jøder er indflydelsesrige, magtfulde-
-kontrollerer præsidenten og alle dernedefra.
Folk ser det ikke altid som en farlig antisemitisk trope.
Colleyville-hændelsen er et eksempel på, hvor farligt det kan være.
Modviljen mod at se antisemitisme som motivation for ekstremister-
-blev igen set seks måneder senere ved et skyderi i Chicago.
Et jødisk område, hvor tre jøder blev dræbt-
-og antisemitiske flyveblade var blevet sat op.
Men det blev generelt ikke beskrevet i pressen som antijødisk forbrydelse.
Folk kan ikke se jøderne som et sårbart samfund.
Selvom antisemitiske hændelser er rekordhøje.
Vi udgør vist to procent af USA's befolkning.
Men i den nylige rapport om religiøse angreb fra alle grupper-
-udgjorde jøder 60 procent af angrebene.
Og det stiger globalt, som vi begge ved.
Men hvad betyder det for jødernes hverdag?
Hvordan er det at leve med denne trussel?
Mange tak. Tak, alle sammen. Jeg hedder David.
Jeg læser lige det her op. Godt.
Husk, at han er en dreng, men der er sket noget magisk med ham.
Malcolm satte sig op af mudderet.
Hans nederste halvdel var stadig i mudderet, men hans ansigt var ude.
"Hmm", sagde Ludwig. "Jeg kan slet ikke huske ham.
Især ikke de blå øjne. Har han et navn?"
"Undskyld mig," sagde Malcolm. "Ja?" sagde Ludwig.
"Er jeg en gris?" Ludwig tog en dyb indånding og sagde storslået-
-"Fede Bum Bum!
Hil Fede Bum Bum!
Sig det højt og sig det stolt, Fede Bum Bum!"
"Kald mig ikke det!" sagde Malcolm. "Det er et smukt navn."
Det, der sker nu, er en sikkerhedsøvelse.
De øver det hele tiden på skolen.
Vi må ikke vise jer, hvad de laver derinde.
Børnene vil gøre ting for at beskytte sig selv-
-mod muligheden for, at skolen bliver angrebet af en ubuden gæst.
Der har været meget forfærdelig våbenkriminalitet i USA.
Og jeg har set billeder online af børn, der laver sikkerhedsprøver-
-der beskytter sig selv mod muligheden for våbenangreb i USA.
Og jeg har set folk sige-
-"Er det ikke godt, at fordi vi har våbenkontrol her i landet-
-behøver børn i skoler i Storbritannien ikke de øvelser."
Men det gør de. Alle jødiske skoler i Storbritannien-
-skal udøve sikkerhedsøvelser som denne-
-for alle jødiske skoler i Storbritannien er truet.
Da jeg kom til denne skole, lavede vi ikke sådan en øvelse.
For seks år siden kom jeg tilbage til skolen, som jeg lige gjorde nu-
-for at læse nogle af mine bøger for børn, og de viste mig det her-
-de viste mig, at det er, hvad seks-syv-otte-
-niårige skal gøre. Og det knuste mit hjerte.
Men samtidig ved jeg, på trods af alt, hvad jeg siger-
-at de vrede tweets derude stadig vil råbe-
-"Hvad med Jason Lee?"
Det er lige meget, at Bo Selecta lavede JewFace. Blackface er værre.
Denne film er til en vis grad en diskussion om, hvorfor folk tror det.
Men som person tænker jeg: To fejl gør ikke noget godt igen.
Kun én ting kan rette op på det.
Jason?
-David? -Rart at møde dig.
Før vi siger mere, vil jeg sige undskyld, Jason.
Undskyld for sketchene i Fantasy Football. Frank Skinner og jeg-
-tilbage i 1990'erne, som du var med i slutningen af.
Jeg er ked af, at jeg havde et racistisk kostume og makeup på.
Jeg har sagt undskyld på tryk og på tv, men der mangler noget-
-hvilket vi glemte i de skitser-
-mennesket i den anden ende af de skitser, som er dig.
Det er vigtigt, at folk indser, at vi aldrig har talt sammen.
Mit første spørgsmål er, hvorfor det har taget 25 år at række ud-
-og have denne samtale mand til mand.
Det er også min fejl. Jeg er ked af, det tog så lang tid.
Jeg vil forklare det. Der er skam, akavethed og frygt-
-men det tog tid, før jeg forstod, hvor meget vi kvajede os-
-og jeg tror også-
-der er sket ting med mig siden da, der fik mig til at forstå din side.
Da jeg blev mere velkendt og satte min jødiske identitet foran-
-blev jeg pludselig racistisk misbrugt.
Jeg hadede det, og det ændrede sig i mig på det tidspunkt-
-sådan må Jason Lee have haft det, ikke?
Selvom jeg holder dig ansvarlig for det-
-for det var dig, der klædte dig ud-
-holder jeg stadig mange flere ansvarlige.
Var det BBC2 dengang? Folk, du arbejdede med.
Var der nogen, der sagde: "Vent lidt-
-måske går du lidt for langt?"
-Ikke dengang, nej. -Fordi det var en succes og...
Og fordi, i datidens kultur-
-som folk bruger som en undskyldning. Jeg prøver at svare på dit spørgsmål.
Der var acceptabelt på det tidspunkt til den slags komik. Og...
Det er ikke acceptabelt.
Det er rart at høre dig sige det nu.
Hvis der måske kom noget ud...
Tidligere, ville folk måske have forstået det-
-det her er, som jeg sagde, jeg kunne klare alt, der kom min vej.
-Men jeg burde ikke. -Nej.
Jeg har familie og venner, der bor i Stoke Newington-
-et stort jødisk samfund. Der er en stærk forbindelse-
-mellem det sorte samfund og det jødiske samfund i det område.
Det er samfund, der samles og støtter hinanden-
-som nok kan identificere sig med kampene.
Du nævner i din bog om allierethed.
Jeg vil sige med det samme, at jeg ville være en allieret.
Jeg er 100 procent enig med dig i at bruge "Y"-ordet på stadion-
-og i forhold til, hvad fodbold kan gøre-
-især Tottenham, ville det hjælpe, hvis de tog føringen-
-for det er deres klub, der identificerer sig med ordet.
Mit fokus er på spillere.
Hvis spillere gjorde os opmærksomme, hvis en jødisk spiller sagde-
-"Hør, jeg bliver diskrimineret"-
-ville den person få samme støtte som alle andre minoriteter.
Det er allierethed. Det siger du, som en sort person, der siger-
-"Denne antisemitisme bør udfordres i stor stil." Det er allierethed.
-Og jeg er taknemmelig for det. -Nej, 100 procent.
Endnu engang tak. Tak, fordi jeg måtte komme og tale med dig.
Jeg undskylder igen, men jeg er meget taknemmelig.
Det sætter jeg pris på, og tak, fordi du tog dig tid.
Jeg ved, det har været en svær samtale.
Vi kan se frem til at ændre os og måske...
-Vi kan lede efter sejren sammen. -Ja.
Jeg er Jason Lee, og dette er Absolute-Lee-podcasten.
Mange tak.
Jøder Tæller Ikke-fænomenet bliver bedre.
Jeg tror, skiven skifter lidt.
Tolv år efter min bror og jeg blev misbrugt til en fodboldkamp-
-skrev Tottenham Hotspur FC på deres hjemmeside-
-at "vi bør komme videre fra at associere udtrykket med klubben."
Min egen klub, Chelsea, hvor mishandlingen fandt sted-
-var aktive og har startet en "Sig nej til antisemitisme"-kampagne.
Royal Court Theatre har indrømmet-
-at navngivningen af en skruppelløs milliardærfigur-
-Herschel Fink i et stykke-
-"Manglede hoffets høje ambitioner-
-med hensyn til inklusion og racisme"-
-og de har undskyldt og bestilt en produktion-
-der hedder "Jøder med deres egne ord".
Måske vil tingene fortsætte med at ændre sig.
Det bliver ikke som andre former for forandring i raceretfærdighed.
Det kommer ikke til at ske på en eksplosiv massebevægelsesmåde.
Som så meget andet med jøder, hvis det sker, skal det være stille-
-usikkert og med mange kvalifikationer.
DET ER KUN 75 ÅR SIDEN GASKAMRENE
For vores bedsteforældre og deres familier, som virkelig led-
-af antisemitismens udskejelser, må vi blive ved at sige, hvad du siger.
Det er rigtigt at sige: "Nej-
-jeg er ikke bare et eksempel på en helt almindelig hvid person-
-privilegeret og måske endda med ekstra særlige evner.
Men jeg er et individ som andre jøder, der har bemærket-
-at vores smerte ikke er ægte smerte, og Shylock tog fejl.
Hvis du stikker os, bløder vi ikke? Du tror ikke, det virker sådan."
Vi er en ubeskyttet art. Og det har jeg aldrig forstået.
Og i betragtning af, hvad der skete, og hvad der fortsætter med at ske.
Vi er lige bag jer. Hvem marcherer for os?
Og svaret er ikke en skid.
Den dokumentar har taget lang tid-
-med antisemitternes tankegang-
-for min pointe er, at antisemitter har en meget fast og dårlig idé-
-om jøder, som progressive måske ikke er så bekymrede for.
Og her er sagen. Når man er her, indser man, at jøder ikke er-
-disse faretruende kæmper-
-som undermenneskeligt kontrollerer verden med deres onde kløer.
De er almindelige mænd og kvinder, der prøver at komme videre.
Skøre, excentriske-
-der tænker på syltede agurker.
Skændtes og råbte ad hinanden, mest om mad.
"Okay, Rabbiner, vi laver en aftale."
Og hvis de mennesker kontrollerer verden, er verden på røven.
Og nu skal jeg tjekke mine sociale medier, hvor jeg ser frem til-
-en række varme, venlige og forstående svar. Shalom.
Undskyld. Hvad ville du sige?
Det kan jeg ikke huske, men det var så godt.
Jøder bliver glade, når de ser en, der er virkelig talentfuld...
-Og i et stort tv-program. -Flot.
Flot, ja. Hvad skal vi ellers sige? Karismatisk.
-Ydmyg... -Alt det, og jeg tror, han er jøde.
Det er godt. Det er jeg glad for.
-Hvor jødisk er du? -Jeg er en stor jøde. En kæmpe jøde.
Alle vil sige, at skægget får dig til at se...
Virkelig rabbinisk ud.
Virkelig, jeg ved ikke, gammel visdom-
-udlån af penge, noget. Hvad er det?
Ingen vil sige, du ligner en stor, fed jøde.
Okay, du ligner en stor, fed jøde. Det er gjort.
Når man er jøde, kommer det ud af en. Det skubber ud af dig.
Det er en slags kulturel opkast. Det kommer bare ud.
Jeg tror, det er sandt.
Jeg håber, du vil fortælle historien om prinsesse Margaret.
Vil du fortælle den historie, for jeg synes, den er sjov.
Hun sagde: "Hvad med din mors folk?" Jeg sagde: "De er jøder-
-midteuropæisk jøde." Hun sagde: "Jeg vidste ikke, du var jøde."
"Han er jøde." Ordet er som et spyd.
Og hun mente vel ikke noget ondt med det. "Jøde!"
Selv som et tankeeksperiment er det at være jøde en minoritet-
-og vi må tale om det som andre minoriteter. Tale om deres oplevelse.
Så tænker man ikke: "Ja, men vil folk synes, vi er møgfisser?"
Men jeg er 90... Jeg mener, du er!
Danske tekster: Nanna Westergaard www.iyuno.com