Herregud...
Er du ok?
-Nøklene mine... -Du krasjet og trenger en lege.
Hopp inn i bilen min. Det er varmt der, så ringer vi etter hjelp. Kom.
Skynd deg.
Hva er det?
Unormalt lave temperaturer rapporteres over hele USA.
Presidenten har erklært nasjonal unntakstilstand.
REACT er det kontroversielle kriseteamet som reddet utallige liv
under utbruddet av Mauna Kea.
Kriseteamet fra Sør-California ledes av miljøverneren Dr. Molly Martin
og er finansiert av milliardæren Griffin Richards og sannsynligvis kontrollert
av den lyssky David Diaz.
Vi åpner en foreløpig etterforskning, ikke bare av herr Richards,
men hele REACT for forfalskede data og for å skape panikk.
Det er bare et spørsmål om tid før REACT gjør en feil. Senator Carlsons krig
mot gruppen er helt grunnløs. Hjelper de eller gjør de mer skade?
Mange ber igjen om deres hjelp. De har klart det to ganger.
-Kan de klare det en tredje gang? -Naturkatastrofene
har økt betydelig.
Kunne de ha gjort ting verre? Folk er i fare og REACT kan ha skylden.
-Eric. -Er Molly her?
-Jeg gikk foran, men... -Nei, hun er her. På kontoret.
Jeg tror det i alle fall. Kom inn, hun er et sted.
-Kontor? -Ja, rundt hjørnet til venstre.
Eric. Hva gjør du her?
Griffin slapp meg inn.
Selvfølgelig, han bor her. Han har laget kaffe, vil du ha?
-Jeg står over. -Greit.
Jeg kan vekke barna hvis du vil se dem.
Ellers må vi tilbake på jobb. Stormene som kommer inn
er mye sterkere og Yolanda og David er allerede i hangaren.
Ok, jeg bare... Jeg har nettopp vært i kontakt med veteranforeningen
angående Svens begravelse og...
-De har funnet liket hans. -Herregud...
Så jeg tenkte at vi alle kunne bidra med en krone til minnegudstjenesten hans.
-Selvsagt. -Jeg kan løse alt.
-Du skylder ham ikke det. -Han tilhørte laget.
-Jeg skylder ham alt. -Takk, Griffin.
-Hva krangler de om nå? -De ser faktisk ut til å komme overens.
-Det skremmer meg. -Vent, klokken er bare 9.30.
Visste du at Clay vil begynne å gå til psykolog?
-Er det sant? Det er flott. -Ja, men da må vi samarbeide.
Pappa! Det var mellom oss.
-Clay, kom tilbake. -Jeg skal ta meg av det.
-Clay! -Det var mellom oss! Hvorfor sa du det?
Fordi jeg vet hvor viktig dette er og hvor lett det er å ignorere det.
-Jeg ignorerte det og Sven også! -Du skjønner ikke! Jeg er ikke som deg!
-Jeg vet akkurat hvordan det føles! -Nei det gjør du ikke!
Ja, det gjør jeg. Så jeg vet hvor lett det er å ignorere det.
Mamma og Chrissy trengte ikke å vite at jeg var såret.
-Du er ikke det. -Jo, det er jeg!
Jeg kommer bare til å skuffe dere!
Se på meg.
Du vil aldri kunne skuffe meg. Aldri!
Jeg er så stolt av deg. Kom hit. Jeg er så stolt av deg.
Vi kommer oss gjennom dette sammen. Du, meg og moren din. Ok?
Vi kommer oss gjennom dette sammen.
Sånn ja, kompis.
Kom an, vi stikker.
Så dette er hvordan en milliardær lever? Du har til og med en rakett.
Ja, en fin rakett.
-Det ser i grunnen ny ut. -Takk Gud for overflod.
-Du har noen nye ting, ser jeg. -En oppgradering eller to.
Men alt er låst.
Hva?
Hva var det?
Uværet var mer enn 12 mil unna for en time siden.
-Men det høres ut som det er her nå. -Det er kjempehagl der ute.
Bort fra vinduene!
-Se. -Jeg har aldri sett så store hagl.
Jeg tror det er over.
-Folkens. Alt fryser. -Vi må til kommandosentralen.
Skynd dere.
Haglstormen varte ikke lenge, men nedbøren øker i styrke.
-Chrissy, gi meg en kniv. -Ok.
-Hva skal du gjøre? -Se på dette.
Ser du ringene? Det sier mye om haglet og selve uværet.
-Som årringer på et tre? -Akkurat.
Et hagl dannes når en ispartikkel trekkes inn i en storm.
Det fryser om og om igjen, men når haglstormen faller
trekkes den opp igjen og fryser igjen og igjen.
-Derfor blir det større hele tiden. -Til det endelig treffer bakken
og ringene forteller hvor mange ganger den har beveget seg gjennom stormen.
Og temperaturen i luften endres hver eneste gang.
-Kan de bli enda større? -Ja. Lufttemperaturen stiger og synker
og haglværet blir større som en følge av det.
Duopolar-radaren viser høye energinivåer her.
Dårlige nyheter. Det er mer hagl på vei.
Den sterke vinden er virkelig bred.
David, kan du regne ut den estimerte haglstørrelsen?
15 til 20 centimeter store. Herregud.
NOAA er sikkert på den nå og Meteorologisk har sannsynligvis samme info.
De har fly som tåler hagl, men det kommer flere raske stormer
så ingen fly tar av nok med tanke på hvor skjøre de er.
I følge kortere, regionale værmodeller får vi lavere temperaturer.
Diagrammene viser en nedadgående trend for de neste tre dagene.
-Så det blir bare kaldere? -Men mer vind og kaldtåke.
Stormen beveger seg raskt. Haglbygene blir lengre
med steiner på størrelse med bowlingkuler, om vi ikke skynder oss.
Så vi demper haglet med skyfrøraketter fylt med sølvjodid.
-Sølvjodid? Hva vil det gjøre? -Tiltrekke vann i lavere høyde
inne i stormen der det er varmere.
På denne måten blir ikke haglene like store som i varselet.
Hvis vi ikke gjør det, vil tusenvis dø
og skadene vil beløpe seg til flere milliarder.
Store som bowlingkuler? Ok, så skyfrø med sølvjodid.
-Hvordan gjør vi det? -Rakettene slipper ut sølvjodid
-i en bestemt høyde. -Og har vi det?
Ja, vi har rakettene dine, så vi trenger bare å fylle dem med sølvjodid.
-Og har du så mye sølvjodid? -Så klart.
-En av ingrediensene er sølvjodid. -Vent, så du laster dem
og sender dem opp i stormen, og de forsvinner?
-Skal vi bruke rakettene dine? -Nei, det er en prototype.
Den tar deg ikke til månen, som var målet vårt.
Og en slik rakett fungerer ikke. Tenk heller mindre missiler.
-Jeg skal gjøre dem klare. -Skal vi sende dem opp her?
Ja. Yolanda gjør det, men vi må sette inn disse apparatene.
-Hva gjør de? -Sender rakettene dit vi vil.
-Hvor legger vi dem? -Vi? Du skal ikke noe sted.
Men det skal jeg.
Vi følger nå stormen. Den sier hva som vil være best.
-Du blir her. -Fortell dem at jeg kommer.
Dette er et oppdrag for to, og vi går i tre retninger.
Yolanda må bli her, så barna må gå.
-Vi kan sette to der selv. -Nei, det går bare i starten av stormen.
Hvis vi venter for lenge, går det ikke.
Vel...
Dere trenger disse.
La oss sette i gang.
Kom an.
Ok, så vi skal se etter snø. Vær oppmerksom på snøtåke,
holke og hagl så store som bowlingkuler som kommer flyvende.
Molly? Vi har fått koordinatene og det vil være på tre ulike steder.
-Mount Olive, Myrtle Beach og Fairmount. -Det er 120 km i luftinje herfra.
-Da må vi skynde oss. Lag på to. -Chrissy og jeg tar et.
Jeg holder øye med ham.
David og jeg overvåker stormen.
-Jeg kjører! -Dere kan bytte på.
Det vanskelige er at dere må sette gaflene på plass samtidig for best resultat.
-Hva om vi mister kommunikasjonen? -Akkurat.
Alle bruker 10,18.
Det tar omtrent to timer i stormen å komme til målet
og en time til for å finne et sted å sette dem, så om nøyaktig 3 timer
setter dere i gang, med mindre dere hører fra alle tre.
I så fall starter dere uten veiledning. Jeg forstår.
Her står alt om hvor dere skal, hvordan dere setter gaffelen og triangulerer.
Lykke til, alle sammen. Vær fokuserte og forsiktige.
Jeg, Natasha Nakami sverger å beskytte USAs grunnlov
fra alle fiender, ytre og indre.
Og jeg sverger troskap til det samme.
Og jeg tar på meg denne oppgaven frivillig, og vil lojalt utføre
pliktene til stillingen skal jeg begynne, så hjelp meg Gud.
Gratulerer, stedfortredende region- administrator. Velkommen til region 4.
Takk. Fortell om handlingsplanen nå som vi er ferdige med formalitetene.
Beklager, men før dere går inn på det, vil jeg gjerne prate med frøken Nakami.
-Kan jeg snakke rett ut, frøken Nakami? -Selvsagt.
Du skal ha et spesielt forhold til Griffin Richards REACT-team.
-Stemmer det? -Jeg kjenner til dem.
Da vet du at de ikke tenker på landets beste.
De er uforsiktige.
Uten tvil, og de er upålitelige.
Ideen om at Griffin Richards ulovlig driller i Hawaii-vulkaner
-gjør meg kvalm. -Men sir, du frikjente dem.
Nei, nei!
Jeg beskyttet USA, forstår du?
Tror du vi trengte nok en langvarig rettssak?
Nei, vi ble kvitt ham som direktør, og det var det viktigste.
Jeg trenger deg som mine øyne og ører, forstått?
Hvis du hører eller ser noe, ring meg. Det er mitt personlige mobilnummer.
Ja, sir.
Gratulerer forresten med din nye stilling.
Takk.
Stedet er et sykehus. Strand Memorial Medical Center i Myrtle Beach.
Greit. Da må vi fortelle dem at vi kommer.
Kan du ringe Yolanda?
-Yolanda, kom. -Ja, David?
Molly og jeg er 80 km fra Myrtle Beach. Ring Strand Memorial.
-Vil vil ikke bli stoppet av vakter. -Forstått, jeg skal gi dem beskjed.
Toppen. Takk. Over.
Var du ikke litt hard mot pappa i morges?
Etter å ha fortalt mamma noe jeg fortalte ham i fortrolighet?
Om å gå til psykolog?
Clay, når dette er over, må jeg snakke med noen.
-Ingen skal tro at jeg er en røre. -Mann.
Vi er alle en røre, ok? Dette er ikke normalt.
Vi kjører bokstavelig talt i snøen på vei til Mount Olive
for å plante stemmegafler til å sende opp raketter i en snøstorm.
Og nå sitter vi fast i bilkø.
Hudson Park. Jeg spilte baseball for gutter der da jeg var 12.
Kjenner du området? Du vokste opp her, ikke sant?
Ja, jeg er fra Wilmington, men har ikke vært i Fairmont siden jeg var liten.
-Har du installert en før? -En gaffel?
Nei, aldri sett en før.
Men Molly vet alt om det. Hun har alltid vært litt av en nerd.
-Hvordan møttes dere? -La oss fokusere på oppdraget.
Kom an, ba du henne ut eller gjorde hun det?
Det virker som om hun er en som tar initiativ.
-Vet du hvordan du installerer en gaffel? -Nei.
Vi har litt over en time på å finne det ut.
Da må vi få det til å fungere 22 minutter senere.
Det høres ut som baller som treffer bilen.
Det er de. Se så store de er.
Se opp for skiltet!
Jeg har punktert, hold deg fast!
Molly? Hører du meg, over.
Ja, hva er det?
Vi er 100 km fra Fairmont og sitter fast i en haglstorm.
Bilen er skadet, det samme er veien og vi har punktert.
Se så stor den er.
Den er like stor som en baseball.
Sa han baseball?
Eric, er haglen større enn de ved hangaren?
Ja, Griffin holder en akkurat nå. Den er like stor som en baseball.
Den er 10 centimeter i diameter.
Haglen blir større. Det betyr at uværet blir sterkere.
-De må dra til Fairmont nå -Eric, hvor raskt kan du fikse dekket?
Dere må være tilbake på veien innen en time.
-Oppfattet. -Tenk deg så store som bowlingkuler.
Vi skynder oss å skifte dekk.
Er alt ok?
Ja, men ikke alt kommer fram på brettet.
Clay og Chrissy kom inn?
Hva skjer, mamma?
-Jeg ville bare se hvordan dere har det. -Vi står fortsatt fast i trafikken.
Far har punktert. Han og Griffin ble fanget i en haglstorm.
-Hva slags vær har dere? -Tåke og snø som forårsaket køen,
-men ellers er det greit. -Kjør forsiktig.
De andre lagene er sent ute nå. Det blir på hengende håret.
Når dette er over, vil jeg snakke med deg om REACT.
-Er det noe galt? -Nei.
Men...
-Tenker du på å slutte? -Nei.
-Dette er babyen din. -Det er ikke det.
-Hva er det da? -Ikke nå. Vi tar det senere.
Molly og David. kom inn, vi har et stort problem.
-Hva er det, Yolanda? -Strand Hospital. De samarbeider ikke.
De er bekymret for at de elektromagnetiske kreftene fra gaffelen
skal forstyrre utstyret på sykehuset.
Selv om du fortalte ledelsen om alt vi gjør?
Ja, men jo mer jeg forteller dem, jo ??mindre samarbeidsvillige er de.
De vet ikke hvem vi er og vil ikke ha oss rundt med gaflene.
Ok, vi kan tilbakestille koordinatene til et annet tidspunkt.
Stormene blir sterkere. Hvis vi venter, risikerer vi radikale endringer.
Vi må utplassere gaflene innen denne tidsrammen.
Yolanda, det fungerer bare på sykehuset. Vi må overbevise dem,
ellers vil det ikke fungere. Tiden renner ut for oss.
David, jeg har en idé.
Molly.
-Hvorfor føles det som en forferdelig dag? -Det er det vi prøver å forhindre.
Så dere er allerede ute i felten?
Natasha, størrelsen på haglet øker ettersom temperaturen synker raskt.
Eric og Griffin har allerede møtt hagl som er 10 centimeter i diameter.
-Hvor da? -10 mil sør for Fairmont.
-Og de opplevde det på stedet? -Ja. Haglet vil øke i intensitet
-med mindre vi får opp rakettene. -Sa du raketter?
Skyfrøraketter fylt med sølvjodid for å redusere haglsteinene.
Ingen sender opp noen raketter, forstått? Ingen.
Jeg vet.
FEMA tillater ikke raketter. Dere må kontakte NSA.
Nei. Vi setter bare ut et sporsystem.
Vi sender rakettene opp 13, 14 mil unna noen by.
Strand Memorial Medical Center vet ikke hvem vi er og gir oss ikke tillatelse.
Natasha, jeg vil at du skal ordne tillatelser for oss.
Dette er ikke mitt område og derfor har jeg ingen autoritet.
Natasha, jeg er glad for å diskutere verdien av samarbeidet vårt,
men vi slipper bokstavelig talt opp for tid.
Du har alle dataene foran deg, så la oss samarbeide.
Jeg kontakter Strand Memorial Hospital personlig.
-Clay, hold bilen på veien. -Jeg gjør det.
-Hvor mye lenger må vi kjøre? -Det er 1,5 mil til målet vårt.
Si til mamma at vi er nesten framme.
-Mamma, kom. -Jeg hører deg, Chrissy.
Vi er nesten der, men vinden blir sterkere.
Oppfattet. David og jeg er nesten ved Strand Medical Center,
men vær forsiktig. Gi meg beskjed når gaffelen din er på plass og aktivert.
Ok, oppfattet.
De har utstedt et frost- og stormvarsel for Georgia,
Maryland, Delaware, Pennsylvania helt opp til New York.
Vi snakker temperaturer på under 7 kuldegrader i natt.
Herregud... Og disse voldsomme haglstormene...
...vil påvirke mer enn bare Nord-og Sør-Carolina.
Klokken er 12.42. På tide å sette i gang. Natasha, vær så snill, litt FEMA-magi.
-Hvordan kan jeg hjelpe deg? -Dr. David Diaz og Dr. Molly Martin.
Vi ringte for å installere stemmegaffelen.
-Hva skulle dere installere? -En stemmegaffel.
Vi snakket med noen i ledelsen og noen fra FEMA har også ringt dere.
FEMA?
Jeg har ingenting fra FEMA. Vent.
Hei, dette er Vosk i resepsjonen. Det er noen fra FEMA her.
De må installere...noe.
Jeg skjønner.
Ok.
-Taket. -Taket?
Greit. Jeg vil at dere skal bli her. En ansvarlig kommer ned.
-Kan du be henne skynde seg? -Jeg forstår, ma'am.
Hun er på vei ned nå.
Takk. Kom an.
-Ta til venstre etter 120 meter. -Greit.
Når bukkene er sikret og på plass, kan antennene trekkes helt ut.
Og sensoren klar for systemforsterkning...
Du kjører forbi, det er her.
-Og hva nå? -Rett fram. Vi er der om to kilometer.
-Ta med instruksjonene, du trenger dem. -Tror du?
Klokken er...
...12.52.
Vinden øker fortsatt.
Bakken må være frosset nå. Vi må finne ut hvordan vi skal sette gaffelen inn der.
Sir?
...og alle melder seg på.
Mitt navn er Erica Rossiter, sjefsadministrator ved sykehuset.
-Så dere er fra FEMA? -Ja, og vi har ikke mye tid.
Vi er alt autorisert for oppdraget.
En sender for et værmodifikasjonssystem for stormen?
-Ja, en hagldemper. -Ja, og tidsvinduet vårt er nå.
-Kan vi bare sette i gang? -Jeg forstår.
Senator Terry Carlson ringte og fortalte på vegne av FEMA.
-Senator Carlson? -Han sa at det var best dere drar.
Dette er veldig viktig. Liv står på spill.
Hvis dere blir, må jeg ringe politiet.
-Ok, vi drar. -Ok. Takk.
Ok, vi er i tide. Klokken er 13.07, men vi må skynde oss.
Se om du kan få den andre opp ved treet der.
Bruk bukkene for å få den ned i bakken.
-Ok. -Og den første på lekestativet!
-Vi må opp på taket. -Følg meg, jeg har en idé.
Unnskyld meg! han trenger rullestol nå.
Ok, men først... Her. Fyll ut dette skjemaet.
-Vi er opptatt på grunn av uværet. -Jeg forstår.
-Men du vet kanskje ikke hvem dette er. -Ma'am, sett deg ned.
Hør på meg! Dette er Dr. George Strand. Vet du hvem det er?
-Vær så snill, slå deg ned. -Hans navn står på sykehuset!
Jeg vil ikke forårsake en scene eller gi deg problemer,
men jeg skal gjøre det jeg må hvis du ikke henter en rullestol nå!
Takk!
-Du er skummel når du vil være det. -Du skulle bare vite hvor mange
gassraffinerier jeg snek meg inn i.
Jeg kan ikke se noe. Hvor er inngangen til bygget?
-Vær forsiktig, ok? -Ok, men nå skynder vi oss.
-Stopp her. -Ok.
Skynd deg, vi kan ikke gå glipp av tidsvinduet for oppskytningen.
13.12. Bare seks minutter igjen.
-Håper ingen hørte det. -Setter den seg fast, er vi ferdige.
Vi fester den til lekestativet og ser om metallet sprer signalene.
Ok, Yolanda. Vår stemmegaffel er på og klar.
-Eric, gaffelen din fungerer. -Yolanda, har du hørt fra de andre?
Ingenting ennå.
Tidsvinduet lukkes.
-Rolig. Gikk det bra? -Ja takk.
Vær forsiktig. Jeg har det.
Chrissy, kan du høre meg?
Yolanda, vi er nesten ferdige. Tidsvinduet lukkes om fire minutter.
Jeg er klar. Jeg venter bare på Chrissy og Clay.
David, vær forsiktig. Hele taket er dekket av is.
Ok, vi rigger det og starter navigasjonssystemet på nytt.
Yolanda, vi setter opp stemmegaffelen. Start navigasjonssystemet på nytt.
Yolanda vi rigger stemmegaffelen og klar til å starte den.
Yolanda?
Yolanda, er du der?
Molly, løfteraketten forsvant inn i tregreinene.
Jeg tar den opp og klargjør den for oppskytning,
men vi har bare fire minutter. Hvis vi ikke får det til, er alt forgjeves.
-Vi er nesten klare. Kom tilbake. -Men det var bare to.
-Jeg har ikke hørt fra Chrissy og Clay. -Har du ikke hørt fra noen av dem?
Nei, Molly. Ikke siden tidsvinduet åpnet.
-Har vi krasjet? -Chrissy, øyet ditt...
-Er du uskadd? -Ja, hva med deg?
Vi rekker ikke tidsvinduet, vi må skynde oss.
-Eric! Kom inn, Eric! -Oppfattet, jeg er her.
-Har du hørt fra Chrissy og Clay? -Nei, jeg har prøvd å nå dem,
-men de svarer ikke. -Jeg når dem heller ikke.
Klokken er nesten 13.18. Vi har bare tre minutter igjen.
Molly, nå kommer bowlingkulene du snakket om ned fra himmelen.
Jeg vet ikke hvor lenge vi kan være her ute.
Rakettene er klare til oppskyting. Vi har to minutter igjen.
-Vår stemmegaffel er på. -Vår stemmegaffel er på og klar, over.
-Vi må sette gaffelen inn der. -Døren har frosset igjen.
Kom og hjelp meg.
Clay, vær forsiktig.
-Yolanda, det er Chrissy! -Chrissy.
-Glad dere har det bra. -Glem det! Gaffelen vår er klar.
Jeg kan høre deg tydelig.
Rakettene skytes opp.
Clay og Chrissy, kan dere høre meg?
Vennligst svar. Clay og Christy!
Mamma, vi klarte det!
-Haglen er mindre. -Det er bare snø.
Vi klarte det!
-Du var veldig flinke. -Vent til du ser SUV-en.
Jeg er så stolt av dere begge.
Molly? David? Jeg må snakke med dere, over.
-Hva er det, Yolanda? -Gode nyheter.
Målsåingen fungerte. Haglbygen er nede på normale nivåer.
Det er bra. Men jeg antar at du har dårlige nyheter også?
Værmønsteret har endret seg.
-Husker dere vinterstormen i Texas? -Stormen i februar 2021.
Den drepte 700 mennesker og etterlot fem millioner mennesker uten strøm.
Ted Cruz flyktet til Mexico.
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Vi går inn i en ny istid.
Vi må ut.
Hallo?
-De kommer for å redde oss. -Nei, Chrissy.
Jo da. De vet hvor stemmegaflene er, og det gjør vi også.
Chrissy. Vi er ute i villmarken midt i en snøstorm
med hagl store som steiner. Hvordan skal de kunne finne oss?
De kommer tilbake, ok?
Mamma kommer alltid tilbake.
-Vil du snakke om det? -Om hva?
-Du ville snakke med meg. -Ikke nå.
Hva tenker du på?
-Jeg vil bare endre firmaet mitt. -Din firma?
-Var det i det hele tatt bestemt? -Hva mener du, Diaz?
Glem det. Molly, jeg beklager virkelig på Griffins vegne.
Jeg visste ikke om hans ulovlige gruvevirksomhet.
-Nei, jeg... -Og du blir ikke kvitt meg.
Mitt navn står på halvparten av offentlige kontrakter.
-Hva snakker du om? -Tror du at bare en samtale
gi oss tillatelse? Nei, det tar måneder, noen ganger år.
-Hva har du gjort? -Det jeg måtte gjøre.
Jeg fikk hele selskapet i gang. Det er jeg som holder det hele sammen.
-Dette handler om barna mine. -Griffin havner i fengsel.
Handlingene dine ødela alle forhold med FEMA og andre institusjoner.
Vi må løse det du snakker om.
-Vent, hva gjør du, Molly? -Er det dem?
Jeg tror det er SUV-en.
Herregud! Det er dem!
Ut.
Herregud...
-Hjelp! Mamma! -Chrissy! Kom kjære!
-Kom an, du klarer det! -Er du nedkjølt?
-Nei, men hvis vi blir her ute. -Mor!
Vi har deg, går det bra?
Herregud...
-Så varmt og godt. -Er du ok?
-Fungerte rakettene? -Ja.
-Så hvorfor legger ikke stormen seg? -Vi må tilbake til basen.
-Hva mener du? -Tenk jeg lot dere dra.
-Jeg vet ikke hva jeg tenkte. -At vi er voksne?
Mamma, vi er ok. Bare fortell meg hva som skjer.
Ok, det er bra nå.
Molly og David, kan dere høre meg?
-Ja, Yolanda? -Gi meg en statusrapport.
Vi hentet Clay og Chrissy og er seks mil unna.
Takk og lov.
Clay og Christy. Så bra dere er uskadde.
Jeg trodde ikke vi skulle tilbake til en teknisk rigg.
Molly. Kan dere komme tilbake innen en time?
Jeg vil at David skal bekrefte noen ting jeg ser her ved hovedkvarteret.
Yolanda, jeg kjører volumskanning nå med databildemodeller.
David, hva er det?
Disse modellene er...
-Hallo. -Yolanda, vi kjører gjennom
jetstrømanalysemodeller rundt om i verden de siste fem dagene.
Oppfattet.
-Har du snakket med Molly? -Ja, alle er uskadde.
-Så det går bra med Clay og Chrissy? -Ja.
Får jeg? Molly.
-Går det bra, Clay og Chrissy? -Pappa, vi er ok. Bare kalde.
-Men SUV-en er en annen historie. -Kanskje jeg burde kjøre neste gang.
-Det hadde ikke skjedd om jeg hadde kjørt. -Vil du ha en kake?
-Ta det med ro. -Fikk du svar på spørsmålet? -Ja.
Griffin og jeg har holdt på å reparere.
Vi får se om han har flere kjøretøy hvis vi skal ut igjen.
Jeg har en flåte på rundt 1.500 svarte Volvoer.
Så vi har mange biler å dra ut med om nødvendig.
Ingen forlater kommandosentralen i dette været.
-Molly, vi har kanskje ikke noe valg. -Jeg tar det valget. Ingen får dra ut.
Oppfattet.
Fuktighetsnivået øker. Ifølge modellene beveger et stormsystem seg inn
i et klart mønster med sørlig vind og 35 grader kaldere i morgen.
-Det er praktisk talt i morgen. -Og dagen etter det
synker temperaturen med ytterligere 20 grader.
-Det er et fall på 55 grader. -På under 36 timer.
Så dette er NASAs atmosfæriske infrarøde målinger
som viser kalde arktiske vinder som beveger seg fra Nordpolen
til lavere breddegrader over den nordlige halvkule.
De lilla og blå viser de kaldeste temperaturene fra polarvirvelen.
Når den svekkes, blir all arktisk luft trukket ned av jetstrømmen
og lar den nå lenger ned enn vanlig.
-Er det derfor det er så kaldt her nede? -Ja, i prinsippet.
Og polarvirvelen har beveget seg lenger ned.
Forstyrrelsene bringer denne brutale kulden vi aldri har opplevd.
-Og all snøen, haglet og isen. -Det stemmer.
Flere stormer har samlet seg i jetstrømmene og blitt kraftigere
og mer organisert og beveger seg i sørvestlig retning.
Og samler enorme stormer og får temperaturen til å synke
helt ned til minus 60 grader de neste 36 timene.
Minus 60? Det er vilt. Det er som Montana i januar.
Ja, rekordkulden i Montana var minus 60 på 1950-tallet.
Sier du at Carolinas får kulde som vi ikke kan håndtere?
Ikke bare Carolina, men hele østkysten.
Ja, Yolanda og jeg har fulgt stormene.
Vindhastigheten og temperaturene, opphopning av is.
Vi har allerede sett det de siste dagene. Den doble virvelen sprer seg herfra.
Og dens nåværende styrke... Vi har 15 timer på oss
før store deler av verden begynner å fryse med rekordtemperaturer...
...vi ikke har sett på millioner av år.
Og den kalde luften fra Arktis beveger seg enda lenger ned nå
og den er mye mindre tilgivende.
Vi snakker nedbørsnivåer man ikke har sett på over 100 år.
Bare i USA vil det falle 10 meter snø og kanskje mer i Midtvesten
og det sprer seg derfra.
Hvordan stopper vi det, Molly? Jeg mener, vi har vel et svar på dette?
Kom an!
Vi har kjempet mot vulkaner, har vi ikke?
-Har vi ingen plan for dette? -Vinter?
-Ja. -Vet du at ti ganger flere dør
av ekstrem kulde enn naturkatastrofer?
-Og det tallet øker. -Men...
...vi har alt endret den fysiske strukturen til nedbør
med to raketter. Så hvorfor kan vi ikke gjøre det igjen?
Kraften til sølvjodid er begrenset, og dette er globalt nå!
Ja, og at stormsåing er mindre komplisert enn å forstyrre nedbør
i en kaldfront.
Vet du hva?
Vi sender bare opp flere. Hvor mange raketter og missiler må vi skyte
-inn i stormen for å redusere den? -Det er ikke mulig med de midlene vi har.
Temperaturen steker sjåførene og haglene gjør resten.
Selv en enorm rakett ville fryse før vi kunne slippe ut sølvjodidet.
Så derfor så SUV-en slik ut.
-Chrissy og Clay. Er dere ok? -Sikker.
-Jeg ville bare forsikre meg. -Vi er glade for å være tilbake.
Du tenker alltid på alle andre enn deg selv.
Men ærlig talt, Griffin har rett. Hvis regnfrøet ikke virker
da må vi i det minste prøve å utsette det. Yolanda, kjør statistikken din igjen.
Yolanda? Er du ok?
Ja... Unnskyld meg.
Jeg kommer straks tilbake.
Vil du snakke om det?
Unnskyld.
Jeg hadde ikke ventet... Jeg antar at jeg...
Du og broren din kunne ha blitt alvorlig skadet.
Eller enda verre.
Det er bare et blåmerke, ok?
Vi har det bra. Ingenting skjedde.
Hver gang jeg sier et nytt sted, betyr det en ny risiko.
Det føles som om jeg kommer med dårlige nyheter etter dårlige nyheter
og vi har alt mistet Sven under megaskjelvet.
Og jeg burde vært der, men jeg stakk.
Nei.
Vi trengte å få deg i sikkerhet.
Jeg trengte å få deg i sikkerhet.
Er det sant?
Ja... Tror du virkelig jeg stoler på den idioten med barten, David?
At han ville gi meg riktig informasjon uten at du hjalp ham? Neppe.
Jeg sier kanskje dette for tidlig, men...
...jeg har ingen familie.
Faren min oppdro meg... men døde da jeg var fjorten.
I en bilulykke da han hentet meg fra fotballtrening.
-Jeg er virkelig lei for det. -Jeg har vært alene en stund.
Jeg følte at jeg ikke kunne tilhøre noen familie igjen.
For mye smerte.
Men så møtte jeg deg.
Og familien din og dette teamet og alt vi har vært gjennom fikk meg til å innse
at jeg savner å tilhøre noe.
Og jeg følte at jeg var i ferd med å miste det igjen.
Jeg har det bra. Du bør gå tilbake.
Yolanda, du kommer ikke til å miste meg.
-Er det sant? -Ja.
Ok, så hva vet vi om stormen?
En polarvirvel er et lavtrykk på nordlige breddegrader.
Den er konisk av natur og blir sterkere i temperaturendringene.
Ja, det er avhengig av horisontale endringer i temperaturen
fra kaldt til varmt. På samme måte som en orkan trenger vertikale endringer.
-Er du ok? -Ja.
Polarvirvelen har allerede delt seg.
Jetstrømmen beveger seg over Atlanterhavet med alle stormene
og de andre beveger seg over Appalachene inn i Midtvesten.
Molly, vi har en væroppdatering.
Når disse virvlene møtes, skaper varmen fra kollisjonen og kulden fra virvlene
et vakuum som fryser jorden...
Og virvlene beveger seg alt raskere enn de gjorde før...
...så vi har ca 10 timer.
-Har vi nok tid? -Alt vi har igjen når klokken ringer
betyr at vi har tid til å lage en plan og vi har flere timer.
Tenk på det fra et vitenskapelig perspektiv.
-Er det ikke det vi alltid gjør? -Søt, Clay.
Ok, polarvirvelen dannes på grunn av ekstreme temperaturer
og forskjellen mellom polene og ekvator.
-Så hva foreslår du at vi gjør? -Det er ikke sollys i stratosfæren
som gjør den ekstremt kald mens ekvator er veldig varmt.
Vi erstatter manglende sol i den polare stratosfæren med en annen varmekilde.
Og vi bruker mikrobølger.
Mikrobølger for varme?
Hvor fra da?
-Solenergi. -Jepp. Du har helt rett.
Vi varmer den kalde luften der den deler seg ovenfra
og forbi polarfronten som skiller den arktiske luften fra den varme luften.
Vent.
Hvis vi svekker stormen innenfra, dør den ut.
-Når du sier ovenfra, mener du... -Rommet.
Satellitter som fanger solkraft.
-Det kan fungere. -Vent.
Foreslår du at vi varmer opp stormen med mikrobølger?
Ja.
-Fra satellitter. -De lagrer solenergi.
Og hvordan får vi tilgang til disse satellittene?
Det er milliondollar-spørsmålet. Eller skal jeg si milliardspørsmålet?
Ja, du burde ha noen kompiser med noen satellitter liggende, ikke sant?
Folkens?
Vi prøver fortsatt å finne ut om den kraftige vinterstormen
også forårsaket avsporingen. Det er satt i gang en etterforskning.
Det er Galico som sender gods fra New York til Miami.
-Hvor sporet den av? -Ifølge rapporter nær Greenworth Pass
i et område nær Brock Hill-fjellene.
Det ser ut til at de prøver å skylde på temperaturene for ulykken.
De tar ikke feil. Temperaturen synker.
-Vi må sette planen ut i livet. -Hvordan?
-Hvor finner vi satellitter med kraft? -National Oceanic Institute har det.
Nei, de samler bare inn data og observerer. De har ikke noe annet.
NASA og NOAA samarbeidet om å eksperimentere med lagring av solenergi.
NEO er ment å motvirke og avlede orkaner,
men det programmet ble stoppet for flere år siden.
-Så er satellittene der fortsatt? -Det er bare én måte å finne det ut på.
Vi må kontakte NOAA.
De tok seg av det, så de har nok svarene.
Jeg har ingen kontakter i NOAA. Men i FEMA har jeg det,
så de kan sikkert fikse det vi trenger.
Nei, nei, nei...
Jeg beklager, men det er dessverre sånn.
Hei hvordan går det med frivilliglønningene i telefonkjeden?
Vi har telefonkjede i hele fylket.
Halve delstaten er dekket av snø nå, så de hjelper gjerne.
Og det er ingen andre steder å være.
Det er de jeg bekymrer meg for.
-Har du snakket med senator Carlson? -Han er opptatt med California.
-Han bryr seg ikke om oss. -Er du seriøs?
Molly?
-Hør her. Angående sykehuset. -Det gikk bra uansett.
Men du hadde rett om skyfrøet.
-Takk. -Jeg antar at du så rapportene?
Den har fragmentert og bare øker.
-Vet du hva vi har med å gjøre? -Hvis modellene mine er riktige
har vi ikke engang skyfrø for å lage et merke.
Jeg vet, men vi må stoppe stormen. Hvis de ikke gjør det...
Når virvlene møtes, vil hele planeten være frosset.
-Er du sikker? -Vi har kjørt modellene flere ganger
og de viser alle det samme.
Jeg antar at du har en plan?
Det er da du ringer meg.
Vi trenger tilgang til en rekke geostasjonære satellitter
med stor lagringskapasitet av solenergi.
FEMA og NOAA jobber alltid sammen i disse krisene.
Akkurat. NOAA gir oss relevant informasjon som vi tar beslutninger
om offentlig sikkerhet. Det er så langt deres evner strekker seg.
Men datasenteret kan kommunisere med andre amerikanske geostasjonære ressurser.
Jeg vet ikke nøyaktig hvordan de fungerer.
Ok, vet du hva? Koble meg direkte til NOAA.
Vi kan gi dem råd om hvordan de kan bruke eksisterende satellitter
med det vi har.
Ok, jeg skal prøve.
Takk.
Heldigvis er han og jeg fortsatt venner i utlandet.
NOAA kan koble seg til satellittene.
-Takk, Griffin. -Ingen problemer.
Det er perfekt.
Yolanda og David, kan dere bekrefte tallene?
-Hva er det? -Mens virvlene beveger seg over planeten
styrker kulden jordens magnetfelt.
-Ja. -Og lager problemer for satellittene våre.
Vi har bare 20 minutter på å nå dem og gjennomføre planen vår.
-Molly? -Natasha, noen fremgang?
Vi har sjekket tallene på nytt, og vi har bare 20 minutter igjen.
Ok, NOAA stiller opp. Molly, dette er regional programsjef Clark Gunfield.
Hallo, herr Gunfield.
-Ja, dette er herr Dunfield. -Ok, herr Dunfield.
Jeg vet at dette høres ekstremt ut, men vi har jobbet med en modell
-som viser en istid. -Hva? Vent litt.
-Herr Dunfield? -Jeg kan ikke høre ham.
Jeg ringer tilbake til Dunfield. Vent.
Molly? Vi har et problem.
Alle prognoser og alle kartprogramvare er demontert.
Jeg kan ikke oppdatere noen av anslagene.
Hvordan er det mulig?
Jeg vet ikke. Det er som om National Weather Service sluttet å legge ut data.
-Ling, hva er det? Hva som har skjedd? -Vi har mistet NOAA.
-Natasha, hva skjer? -Vi har mistet kontoret, satellittene
og produktdrift. Det er NOAAs viktigste kommunikasjonskilde.
-Den er helt frossen. -Ok, da må vi stole på lokal radar.
Hva med å omdirigere alle data fra NOAA til andre anlegg?
Da vil værtjenesten være mye raskere tilbake.
OSPO er nede og NOAA kommer ikke tilbake for at vi skal stoppe dette.
Vi kan ikke kommunisere med satellittene.
Det er over. Vi kan ikke koble til satellittene nå.
-Beklager. -Takk for at du i det minste prøvde.
Hvis du bare kan fortsette evakueringen.
Spesielt de på bakken.
Vi burde komme oss til hangaren. Kom an.
Vi har en avtale. Gratulerer, Dr. Diaz.
Det var ikke lett for meg. Jeg vil ikke at den skal komme ut.
-Dette er mellom oss, senator. -Oppfattet.
Du blir administrerende direktør i REACT så lenge jeg får Griffin Richards.
Jeg har sendt over alle papirene. Du har nok til å låse ham inne.
Det kan du banne på. Da er avtalen i boks.
Du har min beskyttelse og staten godkjenner deg som REACTs direktør.
Godt jobbet.
Romfartøyet Arcstar Mk.8.
Det var en prototype vi utviklet for å nå suborbitale høyder over jorden.
Griffin, kan den fortsatt fly?
Ja, men det kommer an på hvor høyt du har tenkt å fly.
Vi kan ikke plassere ut satellitten, minst av alt i en mikrobølgestråle
i de riktige vektorene i stormen.
Spør om vi kan gjøre en flytur som bringer senderne nærmere satellittene?
Nå bruker vi samme hjerne. Jeg tenkte akkurat det samme.
Teknisk sett, ja.
Men vi har to utfordringer.
Først er det været.
Mk.8 ble ikke laget for å tåle presset ved å ta av i en storm.
Hvis vinden ikke blåser oss ut av kurs, kan nedbør skade skroget...
...flisene og mer, så lenge elektronikken ikke går i stykker på vei opp.
Du må forstå at vi tar det til den høyeste høyden.
Fra bunnen av stratosfæren til toppen av mesosfæren.
-Det er den første, så hva er den andre? -Drivstoff.
Hvis vi ikke kan, er været irrelevant.
Så hvordan løser vi det?
Vel, toget som sporet av bar det.
Det var i hvert fall der det var siste gang jeg fikk en oppdatering.
-Ok, da henter vi det. -Vi har ett problem til.
Isometrisk dimetylhydrazin fryser ved minus 58,3 grader
og containerne har... stått der i flere timer.
-Da må vi skynde oss. -Vi må ta REACTs kommandosentral.
Den kommer seg gjennom Greenworth Pass i en storm
og er stor nok til å transportere containere og i tillegg
fryser den ikke, da den er laget av samme materiale som dressene.
-Eric og jeg kjører opp dit. -Jeg blir med.
-Nei, du blir her. -Dere trenger en tredje person
som passer riggen mens dere setter dem ut i kulden. Kom an.
Slik blir det. Griffin, Eric og Chrissy, dere tar dere til kommandosenteret.
Clay, David, Yolanda og jeg blir her og forbereder farkosten.
Vent litt.
Kulden er ekstrem. Vi fryser umiddelbart hvis kjernetemperaturen synker.
Det betyr at alle, og jeg mener alle, må ha beskyttende termodresser.
Men vi har ikke nok.
Jeg skal se hva jeg har.
Molly.
-Hva er det? -Jeg vil ha de dokumentene tilbake.
Hør her. Jeg vet at vi har mye å snakke om, men klarer vi dette,
da kan vi håndtere hva som helst. Akkurat som på den tiden da ting var...
-annerledes. -Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Toppen.
Her.
Molly!
-Er du klar til å dra? -Ja det er jeg.
Kom, så drar vi.
Vær forsiktig, ok?
Husker du hva jeg sa? Du mister meg ikke.
Jeg skal huske på det.
Kjør på.
Lov å komme tilbake snart. Ingen andre kan fly den.
Det er en stund siden jeg gjorde det selv.
Så lenge raketten kommer opp dit, men...
Vær forsiktig.
Uten raketten er det ingen jord igjen.
-Jeg forstår. -Takk.
Lynet slo ned i oss.
Griffin. Hvordan ser drivstoffbeholderne ut?
De er tunge, svarte bokser, men de ligger kanskje under snøen nå.
Så vi kan overse dem?
Dette er tredje gang jeg kjører en telemetrianalyse.
Rapporten viser meg feil kommando eller et varselsignal.
-Hva betyr det? -Jeg vet ikke, det er Davids avdeling.
Hvordan går det her?
Senderen er omprogrammert. Nå må den kommunisere med satellitten.
Datasystemer for rommet er vanskelige å hacke, men alle har et svakt punkt.
Det er min spesialitet, trodde jeg,
men jeg har vanskelig for å finne svakheter i NOAAs internkontrollnettverk.
Skal jeg vite hva du snakker om?
Jeg hacker meg inn på USAs liste over geostasjonær kommunikasjon,
men i stedet for å gå inn i separate satellittenheter, går jeg inn
i bakkestasjonsnettverket så du kan snakke med dem alle.
Ok, skatt. Lov meg at du vil bruke kreftene dine til det gode, ok?
Jeg lover, mamma. La meg jobbe nå.
-Det er kaotisk her ute. -Ifølge GPS-en er vi der.
Sikten er elendig.
Ok, jeg ser det.
Det bokstavelig talt et ødelagt tog.
Så hvordan finner vi containerne i rotet?
Vi begynner med vognene og finner vi ikke noe der, må vi begynne å grave.
-Jeg hjelper til. -Chrissy, nei.
Greit, jeg stopper og passer riggen, men vær forsiktig, ok?
Ok, vi fikser det.
-Kom an. -Ja.
Hva heter det igjen?
Isometrisk dimetylhydrozin. Det er i sylindrene.
Da så.
Griffin, se opp!
-Griffin! Er du såret? -Jeg skadet beinet, men det er greit.
Jeg setter meg ned på bakken der borte.
Dette er ikke bare snø!
-Det står at det er natriumhydroksid. -Kromsyre?
Dette er etsende stoffer. Det må ha vært med dimetylhydrazinet.
Dere må være nær.
Se! Jeg tror jeg fant den. Chrissy, jeg kommer inn.
-Spader. -Jeg hjelper deg.
Jeg klarte å få tak i to containere, men vi må grave dem ut.
De er under snøen. Griffin skadet beinet.
-Er han ok? -Jeg vet ikke, men vi skynder oss.
-Det blir perfekt. -Pappa?
La meg bli med. Det går raskere hvis vi gjør det sammen,
-Så kan vi komme oss ut herfra. -Ok. Hjelm og hansker.
Takk.
Ok, det burde være her.
Her! Ok.
Grav rundt sidene, så vi kan få det ut.
Litt mer. Sånn ja, kom an.
Ok, ok... Vi trenger en til. Let.
Ok, se på meg. Se vekk. Jeg vet.
Det er tusenvis her. Hvis vi ikke skynder oss, blir det millioner.
Senator, jeg har gjort alt du ba om. Ser det fortsatt bra ut?
Ja, vi har en avtale, Dr. Diaz. Jeg har fikset alt.
-Du kommer til å bli en helt. -Definitivt.
Men jeg vil fortsatt ha en kabinettpost når dette er over.
Senator? Er du fortsatt der?
Senator Carlson? Hører du meg?
Jeg har deg.
Griffin! Hva skjedde?
-Den er brukket. -Han fikk en drivstoffsylinder på seg.
Han trenger pleie.
-Stormen slo ut alt. -Chrissy, hent førstehjelpsskrinet.
-Det er der borte. -Griffin, jeg vet du har det vondt.
Den ene halvdelen av virvelen som deler seg er over Europa.
Flere millioner vil dø der i kveld, så vi har maks fem timer
før virvlene møtes og fryser hele verden.
Han har rett. Vi må få opp farkosten. Vi må lykkes.
-Så hvem skal ta henne opp dit? -Molly har koordinatene.
Hun må dra. Jeg kan ikke fly i denne tilstanden.
Eric, du kan dra. Du har militær trening...
...og det er i grunnen som et fancy jagerfly.
Drivstoffsylindrene i kommandosentralen er veldig tunge.
Vi bør skynde oss. Vi har ikke tid til noen farvel.
-Vi kommer. -Molly tar seg av kommunikasjonen, Eric.
Du flyr den. Det er...
Herregud! Det er ikke noe spesielt. Som et seilfly...
festet til en rakett med 50.000 kilo skyvekraft.
Å ta av er din største utfordring. Klarer du deg gjennom stormen...
...så kan du kanskje klare det. Du har en fallskjerm.
Når du kommer ned igjen slipper du fallskjermen og vender tilbake til jorden.
Det høres enkelt ut.
Nå skynder vi oss å gå gjennom oppskytningsprosessen.
Ok, Griffin. Forbereder meg på å ta av. Hva gjør jeg nå?
Hvis du har gjort alt jeg har fortalt deg, er du klar til å ta av.
Så klare som vi noen gang vil være.
David og Yolanda, dere er klare til å ta av.
-Eric, er du klar? -Ja, hvis du er det.
Clay og Chrissy, vi elsker dere. Ser dere snart.
Vi elsker dere også.
Dette er ikke bra, hva skjer?
Stabilisatoren og varmeskjoldet er skadet. Godt den ikke falt fra hverandre.
-Vi må fortelle dem. -Vi lar dem stabilisere seg først.
Ok, vi er like under orbital høyde. På tide å sette i gang.
-Molly, du har kontrollen. -Ok.
Setter satellitten på plass.
Vi må rette oss mot mesosfæren og den sterkeste delen av stormen
for at mikrobølgene skal ha noen effekt i det hele tatt.
Virvlene berører nesten hverandre.
-Det er bare én stripe over Atlanteren. -Atlanteren?
-Jeg trodde det var Stillehavet. -Nei, Atlanterhavet som ofte blir glemt
vil spille en større rolle i Stillehavet.
Atlanterhavet... Jeg må sjekke det ut.
Men jeg trodde ikke vi hadde noen datakilder.
Dette er NASAs infrarøde system. Vi ser fortsatt virvlene og temperaturen,
men vi har ingen andre data.
Vi har laget en lenke. Kommuniserer med enhetene.
Setter dem alle på plass nå.
Satellitter på 39,90 og 109,99.
Jeg åpner solcelleutvidelsene på hovedenhetene våre.
-Vinkelmetrikken er intakt. -Griffin! En alarm har blitt utløst!
-Hva gjør jeg? -Stabilisatorene er skadet
-og vingespissene helt fillete. -Hvis bare én satellitt er ute av kurs
bommer vi på målet vårt.
-Griffin, hvordan løser jeg dette? -Det går ikke.
Du vil nok starte returen. Det kan være din eneste sjanse til å overleve.
To av satellittene våre forsvant. Vi har ingen koordinater.
-Jeg har ingen kontakt med dem. -Finn en ny.
Nei, Eric. Vi har mistet vår hovedvarmekilde på satellitten.
De andre venter på at en varmekilde skal reflekteres inn i stormen.
Eric, jeg mistet nettopp en til. De forsvinner fra radaren min.
-Jeg vet ikke hvorfor de forsvinner. -Kan vi kommunisere med de andre,
må disse satellittene ha blitt ødelagt. Eller frosset.
Mister vi mer, er det over. Vi har ikke nok satellitter på plass
over stormen. Vi har allerede mistet våre viktigste varmekilder.
Fallskjermen er enorm. Den er sølvfarget og reflekterer varme og lys.
Hvis vi kan plassere den riktig, blir den varmekilden.
-Da blir vi hovedkilden. -Gjør vi det...
...kommer vi nok ikke hjem.
-Er du sikker på at du vil gjøre det? -Ja.
For jeg vet at du vil det.
-Og barna? -Det er derfor vi gjør det.
Lykke til.
Få oss i posisjon...
...det er slik jeg forteller deg når satellittene er synkroniserte.
-De setter ikke i gang en retur. -Hva mener de?
Mamma? Pappa? Kom inn, over!
Mamma! Pappa!
Slå av. Jeg orker ikke å høre dem. Jeg må konsentrere meg.
Ok.
Ok, vi er i posisjon.
-Slipp fallskjermen. -Ok.
-De hører oss ikke. -Virvlene...er ikke like varme lenger.
-De begynner å bli blå. -Hva betyr det?
At Mollys plan fungerte. Virvlene avtar.
-Vet du hva vi gjør? -Nei. Hold deg fast.
Det blir humpete.
Begynner kontrollert nedstigning. Håper fallskjermen holder.
Noe er galt.
-Fallskjermen er borte. -Hva skal vi gjøre?
-Hva gjør du? -Vi må hoppe!
-Hva? -Flyet vil gå i stykker.
Blir vi om bord har vi ingen sjanse, men kanskje hvis vi hopper.
Hvor langt da?
Verdensrekorden i fallskjermhopp er 12.800 meter.
Vi går ned fra 13.400 meter nå.
Det er en sjanse for at vi kan klare det, ok?
Jeg vet at du ikke har noen grunn til å stole på meg, men jeg sier det nå.
Stol på meg, og jeg vil bruke resten av livet på å fortjene din tillit.
Ok.
Draktene våre slipper ut en fallskjerm ved 3.000 meters høyde.
Prøv å holde en jevn hastighet inntil da.
Oppfattet!
Vær så snill, drakt, hold.
-Eric? -Er du ok?
-Like hel? -Jeg tror det, går det bra med deg?
-Absolutt. Moro, hva? Skal vi gjenta det? -Nei takk.
Herregud! Mamma!
-Mamma og pappa! -Har dere det bra, barn?
-Mamma? -Vi har det bra.
Vi har det toppen.
-Jeg elsker deg. -Jeg elsker deg til månen og tilbake.
-Hallo. -Godt å se deg.
-Så hyggelig å se deg. -Hei, gutt.
Du ser ut som om du har vært på ferie. Har du det? Hei, vennen .
Så hyggelig å se deg.
-Du. Så... -Ja?
Vi har virkelig levd i nuet.
-Et øyeblikk. -Hvordan kunne dere falle 14.000 meter?
-Som dette. -Det er ikke morsomt, pappa.
Hei.
-Natasha! Så godt å se deg. -Griffin.
-Natasha! -Så godt å se deg.
-David! -Hvordan har du det?
-David. -Eric. Godt å se deg.
Det er veldig hyggelig å se dere, men jeg er her på et oppdrag.
-Kan vi redde verden igjen? -Ikke akkurat.
Alle sammen. Det vi gjorde der ute var...
...fantastisk. Vi burde alle være stolte.
Men som REACTs nye eier vil jeg gjøre noen endringer.
-Hva? Vent litt, REACT er mitt selskap. -Nei ikke nå mer.
David, du kan ikke ta noe som ikke tilhører deg.
Men det er mitt. Jeg signerte alle papirene og gjorde alt grovarbeidet.
Før han døde, sørget senator Carlson for at alt var i orden.
-Hva? -David, hva skjer?
Griffin. Pengene dine var avgjørende. Du er anholdt.
-Ikke rør deg. -Hvorfor?
Og Molly. Gå tilbake til protestene dine. Du og familien din har sparken.
Hva?
Yolanda.
Jeg trenger kanskje din hjelp hvis du vil bli.
-Du slipper ikke unna med dette. -Jeg gjorde akkurat det.
Jeg skulle ønske jeg kunne si at det var en ære...
-...men vi sier farvel for nå. -Kom an.
Hva gjør vi nå?
Mamma?
Pappa? Hva skjer?
Norske tekster: Per Olav Wiborg-Maurstad Ordiovision Group 2023