Я Кев.
Флора.
Я тобі потім вдую.
Розігнався.
- Привіт, рада познайомитися. - Флора. Дуже приємно.
І мені.
Яка ж ти розумниця, Флоро.
- Доброго ранку. - От чорт.
Я ж казав. Часто буваєш у «Шифтерс»?
Ага, все життя ходжу. Класний клуб.
Слухай, може, я організую нам сніданок?
Посмажу яйця, бекон. Де холодильник?
Холодильник порожній. Син усе з'їдає.
У тебе є син?
Ага.
- А де він? - Не знаю.
Має бути в школі. Може бути де завгодно.
Я ж тобі вчора розповідала. У таксі.
Ти сказав, що не проти.
Зачини двері, як виходитимеш.
У тебе були якісь антисоціальні вчинки
- за минулі місяці? - Та ви що?
Чи отримував ти свідомо якісь крадені речі?
Ні в якому разі.
А сам щось крав?
Мене ні з чим не спіймали.
- Кажи нормально, кінчений ти ідіот. - Бл***.
- А синець у тебе звідки? - Побився.
Макс, ти не думав ходити в гурток боксу?
Ні. Там мені дозволяли лише прибирати, мити підлогу від плювків.
- Я цього не робитиму. - Рокі так і починав.
У Маунт-Верноні з'явився новий велогурток.
У мене нема велика.
Продав, щоб купити вживаний ноутбук і грати в ігри.
Не лише грати в ігри.
Ще дивитися порнографію.
Програму підтримки неповнолітніх створено, щоб молодь
не потрапляла в судову систему, тобто у в'язниці.
Ми всі знаємо, що роблять у в'язницях з такими красунчиками, як ти.
Анально ґвалтують, Макс.
На цьому все, синку.
Але я тебе попереджаю. Ти йдеш якраз у цьому напрямку.
Твій список порушень уже завдовжки з мою руку.
Ще один злочин - опинишся за ґратами.
Флоро, займи його чимось.
Щоб ці спритні пальці не були без діла.
Ух. Оце ти даєш, шоколадна голова.
О, так, вибач. Це вона на кухні знайшла.
Та нічого.
- Як позаймалася? - Прекрасно. Як тобі?
- Вигляд шикарний. - Ура.
Усе, Флоро, ти вільна. Дякую.
Добре. Бери малу.
Дуже тобі дякую, Ешлін.
Бувай, Сорка. До понеділка.
- До побачення! - Ще раз дякую!
Ні-ні, це я тобі дякую!
Іди сюди.
- Ага, давай. - Беремо?
За скільки полагодиш гітару?
Тут...
Треба підтягти анкер, поставити нові струни, два нові кілки.
- Шістдесят євро? - Хрін там.
Вісімнадцять євро.
Роби.
Привіт.
Що це таке?
Піаніно.
Чия вона?
Зараз, зажди. Скільки ж у мене дітей?
Я порахую. Один ти?
Вона твоя.
Ти де її взяла?
Та яка різниця, де взяла? Це гітара. Вона грає музику.
Ти ж колись перся від музики.
З днем народження.
Потягла з чийогось будинку?
Нізвідки я її не тягла. Зіграй.
- Я не хочу грати. - Чому?
- Відколи це я став гітаристом? - Віднині!
- Боже. Ти ж її навіть не купила. - Як ти знаєш? Може й купила.
То купила чи ні?
Ні. А чому це взагалі важливо?
Ти мені за все життя нічого не купила.
А тут притягла додому цю стару хріновину -
після дня народження,
і очікуєш, що я стану Едом Шираном?
- Це дарунок. Подумаєш. - Не хочу.
- Це лайно собаче. - Який же ти невдячний гівнюк.
А ти - тупа шлюха, яка нікому нічого не дарує.
Не розмовляй так зі мною, гівно мале.
П***а.
Ти з моєї п***и виліз, невдячне ти бидло.
Колись я зроблю тобі сюрприз і розквашу тобі морду!
Ти сядеш ще до того!
- Добре. Аби далі від тебе! - Давай!
Іди до батька!
Ти забув свій довбаний подарунок.
ФЛОРА ТА СИН
Здоров, та.
Іди сюди, малий.
Я на «ламборґіні».
- Флора. - Ієн.
Я чув про гітару.
Думала, буде в тебе власний Гаррі Стайлз?
Хтозна, ким би він міг стати. З такими генами.
Гени - не головне. Головне - мрії.
Я відмовився від своїх музичних мрій заради нього. І тебе. Не дякуй.
Почалося.
Ти знала, що у вечір нашої зустрічі я мав грати зі Snow Patrol?
Авжеж, знала. Тому й трахалася з тобою.
Де б я тепер був, якби все склалося інакше...
Маунтджой, Портліїш, Кловергілл.
Обери собі в'язницю.
Дуже смішно.
Краще вже їдь. А то твою мітлу забере евакуатор.
Може, я й сама навчуся грати на гітарі.
Он як.
Може, ти не єдиний геній у цій сім'ї.
Вибач, але щоб ти грала на гітарі? Це дуже смішно.
- Чому? - Бо тут потрібна наполегливість,
багато років практики, піт, відданість.
Це не трансформація за одну ніч, як у тупому реаліті-шоу.
Я 20 років наживав мозолі.
Серйозно, ти розповідатимеш мені про відданість?
Де вона?
У салоні краси, на манікюрі?
Чи робить бразильську підтяжку сраки?
Вона їй не потрібна.
Мене від тебе верне.
Займіться чимось, а не лише куріть траву й грайте у відеоігри.
І срака в неї не така й гарна!
Щоб ти знав!
Привіт.
- Флора. - Хуаніта.
- Незручно вийшло. - Мені нормально.
Я це вже проходила. Тепер він твій.
Дякую. Бувай.
До побачення.
Охрініти.
Я так більше не можу.
Добре. Ходімо.
Та ні. Я про життя.
Я не хочу, щоб це була моя історія.
Живу в картонній коробці, син мене ненавидить,
а його батько мене не бачить.
Я не хочу такого сюжету життя.
Він не взяв твого подарунка. І що?
Ти ж і справді його не купувала, ще й забула про день народження.
Але ти таки чудова мама.
Невже?
Коли я бачу в новинах, що зникла дитина, її шукає поліція,
мені шкода батьків.
Але іноді я думаю, що це було б не так і погано.
Я б не хотіла, щоб з ним сталося щось погане. Просто іноді
хочеться прийти додому, і щоб його там не було.
Беру свої слова назад.
Ти тупо кінчена. Мушу йти.
Побачимось потім у «Шифтерс»?
Хіба я коли-небудь відмовлялася?
Ну от, є чого чекати.
До зустрічі, Флоро.
Твій хрипкий голос... Це справді потужний інструмент.
Ти сяєш, мов діамант. Ми завжди знали, що ти така і є.
Бачити, як ти доносиш емоцію цієї пісні -
це один з найбільш разючих моментів за весь час, що я сиджу в журі.
Надзвичайна робота.
РЕЄСТРУЙТЕСЯ!
Почніть свій шлях.
Що за хрінь?
УРОКИ ГРИ НА ГІТАРІ
Привіт, друзі. Я вкотре вітаю вас.
Якщо ви - гітарист-початківець, то найімовірніше
припускаєтеся якоїсь із цих п'яти помилок.
Потім у мене був період у житті,
коли я відпрацьовував лише це - всі вихідні, у піжамі.
Є лише один спосіб стати Джеффом Беком чи Джиммі Пейджем.
Я розповім.
Типову криву прогресу гітариста можна уявити отак.
Відігравши 10 000 годин,
ви офіційно станете професійним гітаристом.
- О ні. - Три «з»:
займайтеся, займайтеся, займайтеся, займайтеся. Пам'ятайте про чотири «з».
Я навчу вас теорії музики за десять хвилин.
Як справи, ютуб? Ваш Зі-Ар готовий навчити вас,
як розпалити на гітарі справжню пожежу.
І знов привіт. Я міс Еллісон.
- Тепер твоя черга! - Що це на тобі?
Скажу так. Ви вступаєте в стосунки,
що триватимуть усе життя.
І принесуть вам радість, спокій і мир.
Гітара дуже схожа на велосипед.
Ви трохи вкладаєтесь, а отримуєте до біса багато.
Це такий собі вступ до уроків зі мною.
Пропоную секунду просто посидіти й подумати.
Про потенціал, який уже з вами в одній кімнаті.
Якщо хочете навчитися грати, то натискайте кнопку й реєструйтеся.
Бувайте.
ГІТАРА З ДЖЕФФОМ
УРОКИ З ПРОФЕСІЙНИМ УЧИТЕЛЕМ
Капець, двадцять доларів?
Ідеально.
Це магія Абра да Кабра
Дуже добре, дівчата. Дуже.
Серйозні чари Маю до хера серйозні чари
Гарячі дівчата кружляють роями
Вішаються на шию Хапають за руки
Серйозні пушки, маю серйозні пушки
Ходімо. Пора обідати.
Маю член і тачку Маю дівчину і владу
Маю гроші, маю «вау!»
Підстрелили, і що? На мене працює Бог...
Бувай, Саманто.
Дівчата приходять З Нортсайду
Виходить круто.
Охрініти! Очманіти.
Летимо, мов орли. І... Ах ти чорт!
Усе, я пішов.
Куди? До тієї самої компанії?
Ні, додому до Ріса, а потім трохи погуляю по району.
Ти ж не стрибатимеш з хмарочосів, нічого такого не робитимеш?
Ні. У нас і GoPro нема.
Не хочеться, щоб мені дзвонили з поліції
і казали, що ти впав з багатоповерхівки.
І що ти мертвий. Що тебе більше нема.
Щоб о дев'ятій був удома!
- Нащо? - Бо я так сказала, бл***.
Скоріше б уже від тебе з'їхати.
Ти тут лише тому, що твій батько хоче мати вільні вихідні
на свої «проєкти».
Інакше ти був би з ним цілодобово, повір.
Я ж тобі заважаю, нащо я тут о 21:00?
Не мороч мені голову. Іди.
Привіт, Флоро. Урок о 12:00 - з тобою?
Ага.
Як справи?
Нормально. А в тебе?
Теж. У Лос-Анджелесі сяє сонце.
Бриз пахне евкаліптом, тому нема на що жалітися.
Ну, в Дубліні теж чудово.
У вас там вечір?
Та ні, в нас завжди так похмуро.
То ти хочеш навчитися грати на гітарі.
Це легко?
Дивлячись, що ти хочеш.
Хочеш грати у своє задоволення
чи для інших людей?
Може, хочеш писати пісні чи навчитися грати свої улюблені?
Що сподіваєшся від цього отримати?
Коли жінка грає на гітарі чи піаніно, це дуже сексуально.
Ого. Мабуть, саме тому багато хто й учиться грати.
- І ти через це почав грати? - Ні.
Ні, ти й так симпатичний. Тобі воно не треба.
- Ясно. - А чому ж ти почав грати?
Пропоную зосередитися на тобі, добре?
Чудовий план.
Що ж. Беремо гітару отак.
Навчу тебе домінантних акордів. Почнемо з G.
Готова?
- Прекрасно. - Що ж.
А скільки акордів треба знати, щоб написати пісню?
Тут річ не в кількості акордів.
А в тому, як ти їх використовуєш.
Наприклад... Слухай.
А тепер та сама пісня.
Господи.
У першій версії використано все те саме:
ті самі фарби, полотно, пензлі.
Але в другій версії проступають двадцять років життя й душевного болю.
І видно всі мазки пензля.
Ціла особистість - у тих самих трьох акордах.
Можна знати тисячі акордів,
але так і не написати такої гарної пісні.
І це твоя проблема?
Хіба я маю проблеми?
Котусь, ти даєш уроки онлайн.
- Точно. Ти ж ірландка. - То ти знаєш тисячу акордів?
Ми всі знаємо однакову кількість слів,
але не всі пишемо сонети Шекспіра.
Я заплуталася.
Добре. То яка в тебе мета? Крім того, щоб бути сексуальною.
Вражати людей.
- Кого? - Чоловіків.
- Навіщо? - Заради сексу й компанії.
Добре, а ще?
Щоб я їм подобалася.
- А чому ти їм не подобаєшся так? - Не знаю.
Може, вони не бачать твоїх мазків пензлем.
Ти що, заграєш до мене?
- Що-що? - То ти теж пишеш пісні?
- Як ти дізналася? - З ґуґлу.
Секунд за шість.
Де саме ти живеш у Лос-Анджелесі?
У Топанґа-кеньйон.
Я про нього чула. Мабуть, ти їздиш на пікапі й працюєш з кіньми?
Я не працюю з кіньми.
Хто ти за гороскопом?
- Не знаю. - Не знаєш, коли в тебе день народження?
Повернімося до уроку.
Скажи, ти вважаєш себе великою шанувальницею музики?
Ну, мене завжди дуже приваблювали музиканти.
Я була одружена з музикантом. Колись він виступав разом зі Snow Patrol.
Ні, Флоро, я питаю, чому ти тут, якщо музика насправді - не твоє?
Ти мені здався симпатичним.
Ясно.
Усі інші вчителі здалися мені позерами й кретинами,
типовими музикантами-невдахами.
Але ти здався ніби...
справжнім.
Я і є справжній.
Мені стало спокійно, коли я тебе вперше побачила.
У тебе голос був такий розслабляючий. Як ванна.
Он як.
Можна щось спитати?
- Авжеж. - Питання може здатися трохи дивним.
Ти можеш ще раз зіграти цю пісню, тільки тепер...
без сорочки?
Джефф, вибач, що я поводилася на уроці, як дурна.
Просто скажу, що без вина не обійшлося.
Я й справді цілком серйозно планую вчитися грати на гітарі. Чому? Не знаю.
У школі завжди саме я жартувала з учителів.
Бо хтось же мав це робити. Але я не буду, якщо ти мене вчитимеш.
Вибач за об'єктивацію.
Можу надіслати фотку своїх класних цицьок,
щоб ми були квити - якщо хочеш. Флора.
Ну, а тепер витремо лайно з твоєї дупи.
Готова?
Твій час - вівторок о 20:00. Ніякого вина!
Що це таке?
- Та що ти робиш? Ти мене дратуєш. - Заткнися!
Кінчена баба.
Чорт.
- Я йду гуляти. - Прекрасно.
І куди?
По району.
А та дівчина, що я бачила, буде?
З відео твого друга, одягнена, як проститутка.
Ти про Саманту? Не знаю, може, вона й буде.
І яка вона?
Не знаю. Мені нецікаво. Ну все, повернуся о 21:00.
Або о 22:00!
Якщо хочеш.
Привіт.
Не віриться, що ти відповів.
Ну, ти - справжній виклик. А я люблю виклики. Починаємо?
Погнали.
Добре. Флоро, розкажи трохи про себе.
Яка твоя найулюбленіша пісня?
Я більше люблю танцювальну музику.
«You're Beautiful» Джеймса Бланта.
У нас намічається проблема.
- Чому? - Таку пісню я не приймаю.
Вона причеплива.
Прямо як холера.
Такої пісні я не знаю.
Якщо хочеш вчитися грати пісні,
треба трохи підвищити планку.
- А ти які написав? - Я вчитель.
Отож. Тому заткнись і не критикуй Бланта.
- Сам спробуй. - Що спробувати?
Напиши пісню, яка візьме мільйони людей за душу й змусить їх ридати.
Довести людину до сліз - не досягнення. Задираки це роблять щодня.
То заспівай якусь свою пісню.
У піснях має співатися не просто про те, що «ти гарна»,
мають лунати не просто банальності для самотніх жінок,
що підвищують їхню самооцінку.
Це вже не пісня про кохання. Це група психологічної підтримки.
Ти взагалі нічого не знаєш про жінок, якщо так вважаєш.
Я знаю, що дорослим не треба казати, які вони гарні.
Це ж не підкат у барі.
Господи боже, та це просто пісня.
Ні. Не буває «просто пісень».
Це пауза в часі тривалістю три з половиною хвилини,
за які ти можеш зробити щось прекрасне, відмічене Богом.
О ні. Ти, мабуть, з євангельських християн?
Я справляюся без тебе
Дуже добре
Авжеж, справляюся
Крім днів, коли йде дрібний дощ
І крапає з листя - тоді я згадую
Трепет від прихистку
У твоїх обіймах
Авжеж, я про це згадую
Але я справляюся без тебе
Дуже добре
- Господи боже. - Скажи?
- Неймовірно. - Дуже просто, дуже щиро.
І ні слова про красу.
Ти геній.
Справді сподобалося?
Я приголомшена. Її мусить почути весь світ.
Думаєш, вона стане така ж популярна, як «You're Beautiful»?
Може, не така. Я все-таки люблю її. Чи не можна?
Ні, це Стокгольмський синдром.
Ми вилікуємо твій промитий мозок. Після цього
у тебе вже не буде часу на ці інфантильні мотиви й кліше.
- Я втомилася. - А ми лише почали.
Вивчиш акорди до цієї пісні, щоб співати?
- Так. - Добре. Починається з C.
Підмізинний палець - отут на п'ятій струні.
Там, де крапка. Так.
У тебе такі гарні довгі пальці. А в мене - мов оцупки.
Пальці неважливі. Джанґо Рейнарт не мав двох пальців.
Ух ти. Він мені подобається.
Середній палець - отут, а вказівний - отут.
Так.
- Тут. І отут? - Отак. А отой підніми. А тепер зіграй.
Так! Так.
- Приємно, так? - Так, бейбі!
Вибач.
- Що це таке? - Нічого. Мені подобається.
Ти швидко вчишся.
Я знала, що так буде.
Давай далі. Що там ще?
Далі йдуть акорди G і F, та я пропоную ще затриматися на C.
Добре, затримаємося.
Тепер ти - горда власниця акорду C, так?
А п'ять хвилин тому в тебе його не було.
Ти багата. У тебе є те, що мав Елвіс.
- Краще б я мала його літак. - І це тобі нічого не вартувало.
Я заплатила за урок 20$, але розумію, про що ти. Продовжуй.
Тепер ти маєш щось нове, і ніхто його в тебе не відбере.
І це не якась незамінна річ.
Це не сумка, не машина, не телефон.
Бачила коли-небудь рекламу гітар? Ні, вони й так продаються.
Це дарунок, який можна забрати з собою в могилу, користуватися ним коли хочеш.
А в правильному контексті
якимось незбагненним чином він може говорити напряму до серця.
Це більш ніж думки, більш ніж слова, більш ніж ідеї.
Просто акорд, що завис у повітрі.
C.
ПЕРШИЙ ПОНЕДІЛОК МІСЯЦЯ ВЕЧІР СПІВАКІВ І АВТОРІВ ПІСЕНЬ
РЕЄСТРУЙТЕСЯ! ГРОШОВИЙ ПРИЗ
Її розбудили птахи
І їй хочеться знати Що вони думають
То, може, натомість
Вона познайомиться з чоловіком Який показуватиме їй фокуси
Різні фокуси
І він дозволить їй жити...
- Виступати може хто завгодно? - Авжеж. У цьому й суть.
Щоб виступали місцеві музиканти.
А який грошовий приз?
Вісімдесят відсотків з квитків. Зазвичай збирається душ 50.
- Скільки з людини? - П'ятірка.
Господи, недешево. А всі такі лайняні?
Це не головне. Головне, щоб у цьому районі не вмирала музика.
Це моя мета.
А хто вирішує, хто переміг?
Я. Баррі Борн. Промоутер.
Я знаю, хто ти, Баррі.
Он як?
О господи. Як життя?
Не підказуй. Фіона.
Флора.
Я знав, що має бути на «ф».
Мушу вертатися. Радий знов побачитися.
У денному світлі.
Мабуть, вона й виграє!
Співає...
Ти тут дуже молодий.
Я й був молодий.
Як думаєш, скільки коштувало зняти таке?
- Не уявляю. - Дві штуки, які ми отримали
на кліп від лейблу.
Тут кожен кадр знятий з крана. Кожен кадр.
- А трейлер у вас був? - Ні, але в нас був кран.
Ви це знімали в Америці чи де?
- А схоже, так? - Ага.
Ні, ми це знімали в Дрімна.
А чому в кожному кадрі коп?
Тому що це ж Америка.
- Ось знов цей коп. - Дивись уважно, і все.
Он мама. Бувай, та.
Що це таке?
Де? Це моя гітара.
У мене сьогодні урок. Позаймаюсь у парку.
До чого це все, Флоро?
- Що до чого? - Уся ця фігня з музикою.
Щоразу, як я давав тобі послухати нову музику, ти нахрін відключалася.
А мій учитель каже, що я вмію «по-справжньому оцінити мелодію».
Ну...
І що ж ти слухаєш? Крім клубної музики.
Назви п'ять гуртів. Ану.
Мені подобаються його пісні.
Він ще й пісні пише?
Так, пише. Ще й чудові.
Як його звати?
Джефф...
гітарист.
Якийсь довбаний клоун, що нічого не добився,
а тепер дає уроки гітари онлайн.
Це вже саме дно для музикантів-невдах.
Трохи ревнуєш?
Ні. Просто переживаю.
- Як Хуаніта? - Прекрасно.
Ти ж знаєш, що вона не іспанка?
Сім'я її бабусі з Іспанії.
А в моїй сім'ї були норвежці. То я тепер вікінг?
Вона тобі смокче, як я?
Що? Та тихо ти.
Я серйозно. Смокче?
Ти ненормальна.
Що, вона тобі не смокче?
Та смокче. Смоктала. Так.
Не смокче. Я так і знала. У неї замалий рот.
Вона не вдома? Можна я зайду на кілька хвилин?
А Макса відправимо по морозиво.
Та не гони.
Вона, мабуть, і не дає тобі кінчати на шию і цицьки, як я давала.
Ходімо, Макс!
Викидаєш гітару?
Оцю? Ні, навіщо?
- Роззуйте очі! - Господи.
Іди на хер!
Ви вийшли прямо мені під колеса. Дивіться, куди йдете.
Це ти дивись, куди їдеш, а то намотаю тобі велозамок на шию!
І нащо вона тобі?
А чого їй стояти дарма? А що? Хочеш? Забирай.
Не хочу. Мені не подобається звук акустичної гітари.
А що подобається?
Ембієнт. Електронна музика.
А мені - танцювальна.
Наприклад?
Container. І Софі класна.
Колись любила Orbital.
- Хто це в хріна такі? - Танцювальна музика.
А тобі хто подобається?
Marconi Union. Знаєш їх?
Ні.
Здається, вони з Манчестера. Це справжня трансова музика.
Її ніби комп'ютер написав. Такий жир.
У мене є на телефоні, можеш послухати.
Що, зараз?
- Та коли... - Ну, ключ у тебе є.
У холодильнику є вафлі. Я йду.
- Бувай. - Буду через півтори години!
Мені байдуже.
То я готова?
До чого?
Написати пісню про жіночу силу й повернути собі чоловіка.
А чому він пішов?
Через злість?
А чому він злий?
Та це я зла. Сьогодні ледь не вбила велосипедиста його ж власним замком.
І на що ти зла?
Не знаю. Я прокидаюся вже зла.
Я весь час зла на сина.
Думала, гітара зробить мене крутою в його очах.
Чекай. У тебе є син?
Я народила, коли була дуже молода. Мені було 17. У тебе є діти?
Так. Я теж був молодий, коли вони народилися. Тепер вони вже величезні.
Але для них я таки крутий.
Зіграй свою пісню ще раз.
До речі, хотів сказати.
То не моя пісня.
Що? А чия?
Її написав Гоуґі Кармайкл.
Ох, котусь. А нащо ж ти сказав, що це твоя пісня?
А я й не казав. Ти сама так вирішила.
Але я тебе й не виправив. Тому вибач.
Нащо?
Мабуть, хотів відчути, як це.
Що саме?
Написати таку пісню, і побачити, як її сприймають інші.
Так, це тупо. Вибач. Повернімося до уроку.
А що стається зазвичай?
Хочеш почути якусь мою пісню?
- Так. - Добре.
Сідай до мене в машину Я провезу тебе по каньйону
Один день подихаєш Топанґою
А коли ми доїдемо до океану
І вже не буде куди їхати Далі на захід
Ми все одно не зупинимося
З нею не буває нудно Вона до мене добра
І щоранку загадкова
Запрошую в Лос-Анджелес
Тут щодня все змінюється І не змінюється нічого
Сонячне проміння торкається темряви І розтоплює ранковий серпанок
Я не дам яскравому світлу Зіпсувати мені настрій
У цьому місті янголів Запрошую в Лос-Анджелес
Гарно. Ти вмієш писати пісні.
Але?
Чи хотіла б я ще раз її почути?
Вибач.
Ні-ні. Не вибачайся. Якби всі були такі щирі, як ти,
я б не змарнував півтора десятиліття свого життя.
Треба продовжувати урок.
Перестань себе жаліти.
Ні-ні. Я не жалію. Просто таке усвідомлення ставить тебе на місце.
Ти сідаєш, хочеш щось комусь зіграти, і людина готова слухати.
Ти, до речі, сприйнятлива.
І от ти дивишся, як у людини скляніють очі.
І їй навіть важче, ніж тобі.
Коли людина всміхається губами, але не очима. Тоді все стає зрозуміло.
Що зрозуміло?
Що в ній нічого не змінилося.
Ну що ж. A, D та E. Перша, четверта, п'ята.
Починай.
Знаєш... Сьогодні дам тобі домашнє завдання.
Хочу, щоб ти послухала одну пісню.
Я скину тобі посилання.
Послухай.
Грай. Поїхали.
Флоро, подивись оце.
Потім скажеш, що думаєш:
Рядки й пасма ангельського волосся
І замки з морозива в повітрі
І скрізь - пір'яні каньйони
Так я дивилася на хмари
Та тепер вони лише закривають сонце
На всіх ллють дощ і сиплють сніг
Я стільки всього могла б зробити
Та мені завадили хмари
О, тепер я бачила хмари З обох боків
Згори і знизу, але чомусь усе одно
Я пригадую саме хмарні ілюзії
Я насправді не знаю про хмари
Нічого
Місяці і червні, і оглядові колеса
Запаморочливе відчуття Коли хочеться танцювати
Кожна казка стає реальністю
Ось як я дивилася на любов
Але тепер це лише черговий концерт
Ти йдеш зі сцени, а вони сміються
І якщо це тебе зачіпає Хай ніхто не знає
Не видавай себе
Тепер я бачила любов З обох боків
Я віддавала й брала Та чомусь усе одно
Я пригадую саме любовні ілюзії
Ох, я насправді не знаю про любов
Нічого
О, тепер я бачила життя З обох боків
Я перемагала й програвала Та чомусь усе одно
Я пригадую саме життєві ілюзії
Ох, я насправді не знаю про життя
Нічого
Можна з ним познайомитися? Побачити його.
- Ні. - Будь ласка.
Я постою десь у куточку. Мов мишеня.
Так не можна.
Він симпатичний? Ти не робила скріншотів?
- Це тут ні до чого. - То він страшний.
Він ніколи не каже того, що ти очікуєш почути.
І ще він чутливий. По очах видно, що він страждав.
А які в нього пісні?
Не дуже.
О господи. Ти закохалася в страшного типа, який живе за 10 000 кілометрів.
Фактично.
...і потрахаємося за дюнами.
Ні хріна собі! Господи боже, я ніби в клуб прийшла!
Зроби трохи тихіше!
Боже, як голосно.
Ага, це мені Кіт позичив.
Вони дуже потужні. Завтра треба віддати.
Сусіди будуть скаржитися.
Та вони ж нарики. Ще попросять зробити гучніше.
А що це за Кіт?
Приятель. Репер. Позичив їх мені на вечір.
- Для чого? - Щоб я заміксував йому трек.
Це ти написав?
Та ти приколюєшся. Як ти таке записав? Звук епічний.
«GarageBand». Просто.
Ану поясни.
Тут є всі звуки, будь-які інструменти.
- А тут - цикли. - Що таке цикли?
Усякі барабанні ритми. А можна й свій створити.
Але для цього потрібен секвенцер.
А як тут усім керувати? Як отримати отой класний звук піаніно?
Відкриваєш «Набір на клавіатурі»
і використовуєш клавіші.
Та не може бути.
Схоже на піаніно.
Ніфіга собі.
Не в моєму треку. Вимкни.
Боже, звучить дуже професійно.
Так і є. З цього починає багато людей. Але фігово це робити отак.
Потрібен нормальний синтезатор. По одній ноті за раз - це довго.
Я вже три години над цим сиджу. Уже й жерти хочу.
Увімкни ще раз.
Зроби мені тост із сиром.
Будь ласка.
Потім.
А слова є?
- Ось, але ще не дописав. - То співай.
Слухай, мала Ти ж знаєш, як я тебе хочу
Мов привид, буду тебе переслідувати Зустрінемося на хаті
Приводь друзів Може, проїдемося на «мерсі»
Зависнемо біля басейну Вип'ємо
Я пливу проти течії Я не піду на дно
Слухай, мала Пошукаймо пригод
Трясти, а не мішати Джеймс Бонд з Дубліна
Як називається?
«Дублін-07». Як Джеймс Бонд, тільки Дублін.
Ні. Потрібна краща назва. Ану, зараз спробую.
Між нами щось справжнє
Від Джокера з ґлазґовською усмішкою Готовий за тебе вмерти, я на стилі
З голови до п'ят весь в італійському У ліжку я - жеребець
Я король MMA Як Конор Макґреґор, але не гейський
Живу життям мрії У ліжку, де повно сучок
У мене дотик Мідаса Я купаюся в грошах
А коли мене зашиватимуть То хай шви будуть, як у Ґуччі
Охрінезно, правда?
Ніхера собі, сину.
То ось чому ти постійно в навушниках?
Не ворушися.
Їдь сюди й послухай, що написав твій син.
Слухай, мала Ти знаєш, як я тебе хочу
Мов привид, буду тебе переслідувати Зустрінемося на хаті
Приводь друзів Може, проїдемося на «мерсі»
Зависнемо біля басейну Вип'ємо
Я пливу проти течії Я не піду на дно
Слухай, мала Пошукаймо пригод
Трясти, а не мішати Джеймс Бонд з Дубліна
Між нами щось справжнє
Від Джокера З ґлазґовською усмішкою
- Готовий за тебе вмерти, я на стилі - Класна пісня.
- То я співала! - У ліжку я - жеребець
Я король MMA Як Конор Макґреґор, але не гейський
Життя мрії У ліжку, де повно сучок
У мене дотик Мідаса Я купаюся в грошах
А коли мене поріжуть і зашиватимуть То хай шви будуть, як у Ґуччі
Між нами щось справжнє
Приходьте по мене, мужики Приходьте по мене, хлопці
І вбийте...
То ти навчилася грати?
Тобі я не гратиму.
Та чого ти, побренькай на гітарі.
- Давай. - Ні.
Ніфіга такого в цьому нема. Зіграй одну пісню.
Добре.
Ієн. Нащо ти так зі мною?
Та давай, ти зможеш.
Можу зіграти тобі свою пісню.
- Добре. Грай. - Так?
О боже. Добре.
Ну от.
Звати її
Красуня Хуаніта
Родом вона з міста
Дублін
Її мати була з...
- З Бланчардстауна? - Ага. Бланч...
З Бланчардстауна
А батько її був з...
Підключайся, Макс!
Хуаніта, Хуаніта, Хуаніта, Хуаніта
Вони круті.
Можна я поміряю?
Так.
Купимо?
А з чого вона?
Наповнювач - пір'я. Гусяче пір'я.
З золотої гуски? Вона завелика.
Так тепер носять.
Ага, черепахи. Ну все, ходімо!
- Так. От бачиш? - Так?
У тебе прогрес. Ліва рука стає сильніша.
Дякую.
Я тут думала про твою пісню.
Он як?
Її можна врятувати.
Радий це чути.
Проблема в тому, що в тебе чудовий перший куплет.
Але приспів не набагато кращий.
А я з'ясувала, що колись приспіви в піснях були дуже важливі.
Ну, знаєш: саме цього всі чекали.
А тепер співають не так, що «Увага всім, зараз буде приспів».
І якщо в тебе неба вбивчого приспіву, - а в тебе нема -
виходить емоційний спад.
Хочеш сказати, в мене занадто добрий куплет?
Ого. То для тебе склянка наполовину повна.
Ну, можна й так на це дивитися.
Зіграй і заспівай перший куплет,
а потім ще раз зіграй, а я наспіваю, що маю на увазі. Готовий?
- Що, зараз? - Так.
А як же урок?
Це і є урок. Починай.
Добре. То я повинен зіграти...
Сідай до мене в машину Я провезу тебе по каньйону
Один день подихаєш Топанґою
А коли ми доїдемо до океану
І вже не буде куди їхати Далі на захід
Ми все одно не зупинимося
Розумієш, про що я?
Вище, вище.
Ні. Тут треба... Це не те.
Якось...
І кращі слова.
Добре. Займуся цим прямо зараз.
Ні, в мене є кращі слова.
Невже?
Так, я їх тобі надішлю. Можеш використати або ні.
Ну, спробую використати.
Спробую їх додати. Не обіцятиму, що залишу.
Та як хочеш. Можна мені 10%?
Можеш забирати всі 100%. Я вже давно не намагаюся заробляти своїми піснями.
А намагався багато років. Це ледь не вбило те, що я люблю.
Мені сподобалося.
Так.
Побачимося за тиждень, Флоро.
Бувай.
Він дуже симпатичний.
Скажи?
- Нова тачка - У вас природний дар.
Опусти дах, щоб я міг утекти
- Миттю, як з'являться копи - Молодці. Продовжуйте.
Маю член, тачку й дівчину Маю владу, гроші й стиль
Мене схопили Байдуже
- Я причарую копів - Старайтеся.
Дівчата приходять З Нортсайду
- Круто. - Дівчата приходять
З Саутсайду
Отак Дівчата в мене на задньому сидінні
Їдемо до мене на квартиру На моєму «хюндаї»
Чудово. Досить.
Добре. Тепер можна...
Привіт, Саманто.
Як справи, Метт?
Може, запропонуєш їй поїсти вафель?
Ти що?
- Саманто. - Господи.
Ти ж дочка Шеріл?
Привіт, Флоро.
Господи, як ти вимахала.
І не кажи. Я вже вища за маму.
- Як справи в мами? - Прекрасно.
Весь час про тебе говорить. Як ви розважалися.
Та перестань!
Не хочеш зайти на обід до нас з Максом?
Коли закінчите.
Ні, дякую.
Та заходь. У мене є часниковий хліб.
Та ні. Дякую.
Ясно. Добре. Бувай.
Бувай.
Чим ти тут зайнятий?
Тобі краще не знати.
Скажи, що ти до неї почуваєш.
Весь час думаю про неї.
Добре. Одержимість. Ти одержимий.
Напевно.
Я була одержима твоїм татом.
Мені нецікаво.
Продовжуй.
Вона занадто крута для мене.
Неправда.
Правда. Вона спить з Кітом.
Вона думає, що Кіт може їй щось дати.
Він такий ефектний і небезпечний, носить куртки за тисячу євро.
Хай знає, що коли вона награється зі своїм гангстером, ти будеш поруч.
Це ти. Червоне.
Із зовнішнім мікрофоном
- якість була б набагато краща. - Так.
- Додати відлуння? - А ти можеш?
Так.
Кльово. Зіграй краще, і я закільцюю.
Добре. Записуй.
- Давай. - Готова?
Так.
Коли тобі набридне падати.
І коли набридне знову вставати.
Коли ти лежатимеш посеред рингу, мила...
...я... Пиши.
«Коли ти лежатимеш посеред рингу...
- ...мила... - ...мила».
Я буду тим, хто не оголосить нокаут твоєму серцю.
Тим, хто чекає у твоєму кутку.
Класна боксерська метафора.
Я буду тим Я буду тим
А тепер відправляй їй.
Що?
Ну, в цьому ж суть. Хай почує твою пристрасть.
Вона буде приголомшена. Маєш її імейл?
Ти серйозно?
До речі, можна на цьому не зупинятися.
БОКСЕРСЬКИЙ КЛУБ «АВОНА», ЗАСН. 1920 Р.
У вас 20 хвилин.
І коли тобі набридне Твій хлопець
Коли тобі набриднуть Подружки з Талла
Я буду тим, хто чекатиме
- Співай це їй. - І коли тобі набридне
- Твоя молодша сестра - Співай їй! Вона в камері,
- в об'єктиві. Думай про це. - Яка стукає в стіну твоєї спальні
- Дивися на неї. - І коли тобі набриднуть
- Вуличні наркотики - Розсердься.
- Розумієш? Думай про Кіта. - Коли набриднуть
Крадені машини
Отак. Рухай плечима.
І коли ти проїдеш
- На червоне скрізь - Отак.
- Працюй обличчям. Показуй емоції. - Я буду тим
Хто прибіжить Уночі заради тебе
- Сердито! Думай про це. - Я буду привидом у світлі твоїх фар
- Я так виб'ю у тебе телефон з рук. - І коли тобі набридне
- Твій коледж - Добре.
- А тепер думай про неї. - І коли набриднуть
- Хлопці з коледжу - Думай про неї з Кітом.
Коли вважатимеш, що знаєш Усе про цей світ, люба
- Я буду тим, кого ти вчитимеш - Що ти відчуваєш отут?
Бо я хочу знати все Про тебе
Я буду тим Я буду тим
Коли тобі набридне Падати
- Отак. Тепер добре. Я задоволена. - І коли набридне знову вставати
Коли ти лежатимеш Посеред рингу, мила
Я буду тим, хто не оголосить нокаут
- Твоєму серцю - Може, «Флора і її син»?
«Флора і її син»?
Може, «Макс і його ма»?
Я буду тим Я буду тим
Я буду тим Я...
От тепер надсилай.
Чорт! Звільняй кімнату. Я запізнююся на урок.
Не можу. Я монтую відео.
А як же мій урок, Макс?
Нічого не можу зробити.
Я попрацював над твоєю пропозицією. Для моєї пісні.
- Хочеш послухати? - Так.
У тебе слова під рукою?
Сідай до мене в машину Я провезу тебе по каньйону
Один день подихаєш Топанґою
А коли ми доїдемо до океану
І вже не буде куди їхати Далі на захід
Ми все одно не зупинимося
А тепер ти.
Я відвезу тебе в Доллімаунт
І будемо трахатися за дюнами
Я цілуватиму твої губи З присмаком віскі
А потім Розіб'ю тобі серце
А тепер разом.
Може, варто зійтися Посередині
Може, ми знайдемо Маленьке місто, про яке ніхто не знає
Якби нам дали Хвилинку на самоті
Може, воно стало б нашим домом
Забудь про зірок Голлівуду
І великі старі будинки в Бел-Ейрі
Я можу познайомити тебе З янголами мого міста
Але ми знайдемо їх будь-де
Я тягатиму тебе по місту за вухо
Воно й досі мокре від дощу
Я купуватиму тобі картоплю фрі Чай і пиво
А потім знову розтопчу твоє серце
Може, варто зійтися Посередині
Може, ми знайдемо Маленьке місто, про яке ніхто не знає
Якби ми дали собі Хвилинку на самоті
Може, воно стало б нашим домом
Тепер потрібен лише вбивчий програш.
Що таке програш?
Програш - це перехід на вісім тактів після другого приспіву.
Ясно.
- Класно звучить. - Уже краще, так?
Так. І справді щось вийшло.
Я довго мучився з цією піснею.
Дуже інтимний процес, правда? Співати отак разом.
Відчуття майже такі...
ніби ми займалися коханням.
- Ні, не такі. - Але трохи таки схожі.
Я почуваюся ніби гола.
Думаю, в музиці найголовніше - романтика.
Узяти хоча б «Народження зірки».
Я б не хотів цього робити.
Чому тебе ніколи не влаштовує те, як усе є?
Бо так було завжди. Я завжди тисну.
- Шукаю способи вийти за свої рамки. - Як саме?
Ну...
я кинула школу раніше за всіх.
Завагітніла й не зробила аборт,
коли всі казали робити.
Я думала, що вагітною почуватимусь інакше.
Думала, що народивши дитину, сама перероджуся.
Але була під кайфом майже все синове дитинство.
Я пив, коли народилась і моя перша, і друга дитина.
У барі?
- У палаті пологового. - Ого.
Оце рівень. Мабуть, дружина була в захваті.
Отож. Це вона мусить виштовхати чотирикілограмову людину з піхви,
а нерви здають у мене.
Я раніше нікому про це не казав.
Я був п'яний усі їхні перші десять років.
І як ти кинув пити?
Ну, все почалося з народженням дітей, а допомогли «Анонімні алкоголіки».
І ще я навчився ставити їхні потреби вище за свої.
- Це за тобою сонце сходить? - Боже мій, так.
А за тобою сонце сідає?
Ми просиділи всю ніч.
То це ми ніби шепотілися в ліжку?
Ні, ти мені винна за шість годин.
Не винна.
Ні, мені подобаються наші розмови.
Не знаю чому - все, що ти кажеш, геть не має сенсу.
І що, все?
Тобі завжди мало, так?
Хочеш сказати, що я тебе навіть трошечки не приваблюю,
- коли співаю з тобою? - Ти моя учениця.
- І що? - Так не можна.
Та хто тебе закенселить? Ти й так ніхто.
Я не впевнений, що міг би почати стосунки з людиною
на іншому кінці світу, через екран.
Моє серце такого не витримає.
Мені ж не 19.
Мені в житті й так самотньо.
Я могла б прилетіти.
І я міг би.
Тоді ми б розминулися.
Не лети сюди.
Бо потрапиш у мильну оперу в прямому ефірі.
До того ж я хочу побачити Лос-Анджелес. Тому ти - не єдина причина.
Я можу зіграти нашу пісню знайомим з індустрії.
Десять відсотків.
Я б зустрів тебе в аеропорту.
Я на це сподіваюся.
Ну, тоді лети сюди.
І що такого важливого, що не можна було дочекатися, поки ти його привезеш?
Сядь. Розслабся.
- Хочеш вина? - Вина, Флоро?
О десятій ранку? Ні.
Я рідко п'ю вдень.
Зможеш якийсь час наглянути за Максом?
Поки я, ну... шукаю себе.
Я не знав, що ти загубилася.
Я не виїжджала з Дубліна років десять.
І куди хочеш поїхати? У Корк? Ґолвей?
Ага. Чи в Лос-Анджелес, чи...
Що? А ще далі не можеш?
Але ж у цьому й сенс.
Я зрозумів.
Це через того довбаного гітариста? Джеффа.
Я й не знаю, чи він у Лос-Анджелесі. Я це роблю для себе.
Слухай, неважливо.
Я не можу наглянути за Максом.
Гіршого часу ти не могла й вибрати.
А що таке?
Я збираю гурт з хлопцями з Indigo Void, хочемо грати на весіллях.
От уяви: ми з хлопцями у смокінгах, темних окулярах.
Справжній Rat Pack, щось таке в стилі Тарантіно. Буде шалено.
У кінці його вулиці - пляж.
І там завжди сяє сонце.
А ще в нього у дворі є басейн, він його сам установив.
Уяви, щоб Ієн таке зробив. Він би втопився.
Знаєш, я не надівала купальник уже 12 років.
Повезло тобі, сучко. Можна я полечу з тобою?
А якщо не складеться - то й нічого.
Я просто вернуся додому.
Але зможу сказати, що вчинила сміливо.
Хоч раз за життя. Зробила щось для себе.
А хіба ти не жила все своє життя трошки для себе?
- Ти про що? - Та ні про що.
Маю на увазі, що ти завжди була собі на умі.
Ти за мене чи проти?
Я цілком підтримую твій план поїхати потрахатися з тим хлопцем.
Може, вашу пісню почує кілька його друзів.
Мені це дуже подобається.
Але от хто справді сміливий - це шахтарі й медпрацівники.
До речі, про сміливість...
ти не наглянеш трохи за Максом?
Що-що?
Ти знаєш його все життя. Він тобі довіряє.
І відколи виїхав брат, у тебе є вільна кімната.
- Усього місяць. - Ні, не можу.
- Я б не просила випадкову людину. - Просила б.
Що ти хочеш цим сказати?
У мене є робота. Я живу з мамою. У мене Шаная.
Я тебе люблю, але не потягну
ще й твого прибацаного сина.
Я ніколи не просила тебе допомагати з Максом.
Так, але в разі чого я була поруч.
Цього недостатньо. Ти ніколи не пропонувала допомогти.
Усі кажуть про підтримку.
Кожен тип під час знайомства каже: «А, в тебе дитина.
Супер. Будемо зустрічатися. Я не підведу».
А потім він звалює нахрін.
А всі мої так звані друзі кажуть: «Ви з Максом такі милі».
Тільки потім летять в Іспанію відпочивати,
а «в той готель не можна з дітьми».
Чи попросиш їх щось для тебе зробити -
і хоч удень зі свічкою шукай.
Вони ніколи з ним не сиділи. Ніколи не забирали його зі школи.
Ніколи не питали мене, що я хочу, які в мене потреби.
Мені було 17 років, на руках у мене волало дитя -
так, що аж до сказу доводило. А ви жили собі, як жили.
Тепер я хочу жити своїм життям!
Може, треба було думати про це 14 років тому?
Думаєш, я хотіла дитину?
Та ми всі трахалися, мов кролі. Я не знаю.
Може, й хотіла. Може, й ні.
Але ж ти не попливла в Лондон робити аборт.
Ти сама так вирішила. То тепер не проси інших наводити за тебе лад.
Хапайте його!
- Алло. - Флоро, це О'Коннелі, з поліції.
Макс знов у відділку. Можете приїхати?
Та хрін би його взяв.
Що ж.
Наш юний Макс украв дороге студійне обладнання
з крамниці на Віклоу-стріт, і власнику довелося за ним бігти.
- Скільки воно коштує? - Це неважливо.
Він уже вчинив стільки крадіжок і порушень,
що йому не уникнути ні суду, ні, мабуть, виправного закладу.
- Ви жартуєте? - Ні.
Має ж бути якийсь спосіб усе виправити.
- У нього є лише ви. - Ні, Флоро, з мене досить.
Він краде, відколи ще без штанів під стіл бігав.
Лише повітря марнує.
Бувають ситуації, коли заходиш у тупик. І це якраз така ситуація.
Я вже казав: я все спробував.
І ти теж, Флоро.
Удачі, малий.
Хлопці, ведіть того пацана з камери.
У другу кімнату для допитів.
Синтезатор за 400 євро, бл***?
- Я ж казав, що треба щось нормальне. - Для чого?
Перезаписати пісню. Звук жахливий.
Думаєш, ти довбаний Дрейк чи хто? Це ж просто пісня на ноутбуці.
Ти що, не відіслав їй кліп?
Відіслав. Їй не сподобалося. Сказала, що я дуже стрьомний.
Ну то хай іде нахер.
Це ти винна.
Бо казала мені старанно дивитися в камеру.
Коли я в шортах, наче дурко. Вона не хоче такого бачити.
А що ж вона хоче бачити?
Ти не зрозумієш.
Я хочу зробити нормально.
Ну, коли сядеш за ґрати, вона точно не обмине тебе увагою.
Жінки люблять злочинців.
Ох, та що це за хрінь? У якому фільмі ти себе уявляєш?
У тому, де нема тебе. Яка тобі взагалі різниця?
Ти ж їдеш у Лос-Анджелес до хлопця.
Він мені не хлопець.
І як ти про це знаєш?
Ми живемо в картонній коробці.
Мене це влаштує.
Не стій у мене на шляху, жінко.
З радістю!
Я була в його безплатного адвоката.
Кажуть, він точно сяде.
От малий гівнюк. Йому давали стільки шансів.
Знаю. Прикинемося, що ми й досі разом?
Коли встанемо в суді. Судді таке люблять.
Так.
Флоро, слухай... У тих закладів погана репутація,
але вони вже не такі, як колись.
Більше схожі на школи, ніж на виправні центри.
Там є футбольні поля. Різна фігня для художніх занять. Wi-Fi.
Там усе до хріна прогресивно.
Може, йому це піде на користь.
Доведеться подорослішати, навчитися стояти за себе.
Заводити друзів. Домовлятися. Учитися спілкуватися.
А то він сидить на задниці й нічого не робить.
І так у нас з'явиться час на те, про що ми говорили.
На твої мрії, на різні мої проєкти.
Ми 14 років тільки те й робили, що ростили його.
Хіба ж він нас поважатиме,
якщо ми весь час з ним носимося?
Він повинен зрозуміти, хто я.
І зрозуміти, хто ти, Флоро.
Побачимось у вівторок у суді.
Сюди.
Ти мене бачиш? Та я тобі нахер не здалася.
Можна швидше, будь ласка?
Дякую, що знайшли для мене час, бл***.
Ніби ми злочинці. Виводите нас під вартою. Відійдіть.
Знаєте що? Хай навіть не думає приходити...
- Ви йому писали? - Так, двічі.
Зараз знов напишу.
Відповідай, довбодятел.
Ти обов'язково мусиш прийти,
а ти сидиш на сраці, граєш у відеоігри.
Я тобі пишу з самого ранку, довбаний ти гівнюк.
Їдь сюди.
Розгляд справи завершено.
Наступна справа - держава проти...
Прошу відповідача вийти вперед.
Наступна справа до розгляду - Макс Малві.
Були попередні правопорушення?
Шість.
Макс прекрасно вчиться, коли старається.
І його батько, і мати вживали наркотики.
Його батько музикант, але гурт розпався,
і відтоді він живе в скруті.
Його мати постійно змінює роботу...
працює нянею. Щодня витрачає годину в дорозі.
Йому прекрасно дається музика...
Ви, мабуть, - мати відповідача?
Так, ваша честь.
Батько теж мав прийти,
але не зміг відпроситися з роботи.
Він живе з вами обома?
Так, ми обоє з ним живемо. На два будинки.
- Ми обоє його доглядаємо. - Я спитала, де Макс живе.
Так, ваша честь, він живе з нами обома.
Але у двох будинках: у моєму й в будинку мого чоловіка.
Мені здається, кілька місяців життя в суворому режимі під наглядом
повинні навчити тебе поважати зусилля, яких докладають твої батьки.
Містере Малві, призначаю вам таке покарання: вісім тижнів
у виправному закладі для неповнолітніх і рік умовного покарання.
Маю надію, що ви засвоїте урок
і що я більше не побачу вас у цій судовій залі.
- Мені байдуже. - Чудово.
Дуже жорстке покарання.
- Можна щось спитати? - Будь ласка.
У вас є діти?
- Це не має стосунку до справи. - Аякже.
Але якби не було, мабуть, я призначила б суворіше покарання.
Якщо крамниця нічого не втратила,
- нащо саджати мого сина? - Послухайте...
Я зроблю що завгодно, щоб усе владнати.
Що ви маєте на увазі?
У мене відкладено 500 євро. Можу віддати їх власнику крамниці.
Якщо його це влаштує, може, він зніме обвинувачення.
Бо в чому сенс відправляти туди сина й розбивати мою сім'ю?
Без нього я нічого не маю.
Власника тут нема.
І це питання - юридичне, а не фінансове.
Макс уже пів життя в програмі підтримки неповнолітніх.
Без покарання з позбавленням волі це буде глузування з програми.
Але, зважаючи на вашу небайдужість, я його зменшу.
Чотири тижні й рік умовно.
- Ти молодець. - Неправда.
- У мене там усе буде чудово. - Не буде.
Та буде, ма.
Дякую, ма.
Добре, синку.
Усе буде добре.
Я не приїду до тебе.
Може, приїду, коли він вийде, але доведеться і його взяти.
А він вредний?
Дуже вредний.
Ясно.
От чорт. Я не зможу зіграти тобі свою пісню.
Яку пісню?
Яку я написав про тебе.
- Ти написав про мене пісню? - Так.
Ну, вона про
твою душу, про той час, що ми провели разом, про те, хто ти.
Як називається?
«Скажена ірландська сучка».
Я вже давно не писав пісень.
Здавалося, що нема про що писати,
але виявилося, що є. Тому дякую тобі.
Нема за що.
То я твоя муза?
Так.
Чи в наш час тебе мало б це ображати?
Хрін там. Це прекрасне відчуття. Я хочу її почути.
Я запишу її для тебе.
Добрий день, ваша честь. Маєте секунду?
Я та ненормальна, з суду на тому тижні.
Я знаю, хто ви. Що ви хочете?
Можете зовсім трошки змінити вирок?
Це дрібниця, але ви могли б допомогти.
Як саме?
Можна йому взяти речі, щоб займатися музикою?
У буклеті написано, що особисті речі заборонені,
але він би взяв навушники й мікрофон.
Думаю, йому буде корисно продовжувати займатися музикою,
тим більше, що в нього буде стільки часу.
Не бачу причин не розглянути це прохання.
- Оцей хочеш? - Так.
У Кіта такий. Це топ.
А це якісний мікрофон?
Так, для «GarageBand» чудово підійде.
Якісний мікрофон для всього.
Дуже вам дякуємо.
Малий гівнюк.
Ось, ма. Послухай. Чорновий варіант вокалу.
Живу моїм життям
Живу моїм тяжким життям
Живу моїм життям
Думаю, тобі буде цікаво.
...готові зробити замовлення?
Що-що? День, коли ти скоїв те,
за що тебе посадили,
- був найкращим днем твого життя? - Так, стопудово.
Тоді я почувався так, ніби горів. У той день я почувався живим.
Найкращий день мого життя буде, коли я вийду з цієї нічліжки.
Але ж це в майбутньому.
Я питаю про день до сьогодні.
Значить, у мене не було добрих днів.
А ти що скажеш, Макс?
Найкращий день мого життя був, коли я зняв відео разом з мамою.
Ти зняв відео з мамою?
- Так. - Покажеш нам?
Ні.
Ясно. Але ти обираєш той день?
Так, то був чудовий день.
Мені треба нормально запаркуватися.
Побачимося всередині, добре? Удачі.
- Виходь з нами на сцену. - Ні.
Я буду біля бару.
Давай. Буде круто.
Слухай, не ображайся, але ж я професійний басист.
Тому не збираюся грати на концерті для аматорів. Дякую.
Тату, ти не прийшов у суд. Ти мусиш виступити.
Я не брав бас-гітару.
Я взяв. Вона на задньому сидінні.
Та що за хрінь?
Ти не викрутишся, Ієн.
Полуничний Місяць
Ти сяєш Ти сяєш на мене
Знов полуничний Місяць
- Оплески для Гарт. - Так!
Правда ж, вона надзвичайна? У неї попереду довга кар'єра.
Далі в нас - «Флора і син».
Це так називається гурт? Так.
Флора і син.
Ого, скільки апаратури. Так, давай.
- Привіт, Джефф. - Дивись.
- Ти в ній не спечешся? - Та тихо ти. Буде нормально.
Привіт. Це Джефф.
Він у Лос-Анджелесі. Привітайся, Джефф.
Привіт, Дублін.
Завжди хотів це сказати.
На басі - Ієн.
І Макс, мій син, на клавішних.
Цю пісню ми написали разом. Джефф допомагав. І трохи - Ієн.
І ми вирішили заспівати її для вас наживо, якщо ви не проти.
Що ж. Для мене це вперше.
У мене весь тиждень пронос від хвилювання.
Не нервуйся.
Легко тобі казати. Це ж дублінці.
Мене порвуть, якщо я налажаю.
Ну що, готові?
Раз, два, три, чотири.
Я в синцях, я розбита Я розриваюся надвоє
Я працюю і бігаю
А потім треба бігти додому, до тебе
Я не живу у твоєму житті
А ти не живеш у моєму
Ми вже давно все робимо неправильно
Але цей раз зробимо як треба
І заживемо кращим життям
Тільки не це.
Ти крадій Ти гівняний крадій
Тебе завжди ловлять
Я сука Але я твоя сука
І більше в тебе ніхріна нема
Я не живу у твоєму житті
А ти не живеш у моєму
Ми всі отримуємо те, що нам дали
Але ми не перестанемо намагатися
Жити кращим життям
Жити нашим найкращим життям
У нас почалося краще життя
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
Жити кращим життям
Жити нашим найкращим життям
У нас почалося краще життя
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
Ця пісня - про любов
Це не вибачення.
Але іноді я тебе ненавиджу
Бо ти нагадуєш мені мене
Жінко, мабуть, Ми з тобою з одного тіста
Чотирнадцять років в одному домі
Дев'ять місяців у тобі
Ти поїхала в пологовий Та я був неготовий
Я спізнився на вечірку на три дні
На обличчі - усмішка Не дякуй, моя люба
Можеш знов гуляти в Лібертіз
Хрестини Піднімай коліна
Дівчино, ми з тобою з одного тіста
Я теж відчуваю втрату Яку відчуваєш ти
Я бачу в дзеркалі твої очі Святі, янгольські, чортячі, грішні
Ми сміємося з життя Здіймаючи руки
Досі беремо чай У тому самому кіоску
Ми й досі сильні Язики гострі, як ножі
Ми досі тут І живемо кращим життям
Я не живу у твоєму житті
А ти не живеш у моєму
Мами, ця пісня - для всіх вас
Усе в нас буде добре
Ми живемо кращим життям
Живемо нашим найкращим життям
У нас почалося краще життя
ФЛОРА ТА СИН
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
- У нас почалося краще життя - У нас почалося краще життя
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
Живемо кращим життям
Живемо кращим життям!
Живемо нашим найкращим життям
- У нас почалося краще життя - Макс!
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
Так чудово почуватися живими!
- Живемо кращим життям - Круто, ма.
Живемо нашим найкращим життям
У нас почалося краще життя
І сьогодні ввечері Так чудово почуватися живими
У нас почалося краще життя
Яка херня.
Привіт. Ось пісня, про яку я казав,
яку хотів заспівати тобі після твого приїзду.
Ну, доведеться співати зараз.
Якби я сказав: «Фіолетовий»
Ти б сказала: «Червоний»
Твоє каштанове волосся скуйовджене Мов незастелене ліжко
Ми б умирали зі сміху
Від чогось, що я сказав
Коли я розмовляю з тобою
Я знаходжу свій сенс
А ти бісишся
Стільки всього зламано
І слова цього не полагодять
Ось уже й сонце сходить
А я все не можу перестати
Розмовляти з тобою
Я бачив якогось Ісуса
Він катався на роликах По бульвару Сансет
Я дивився балет бризок
Під дощем
Я знаю, що збожеволію
Якщо не зможу
Знов поговорити з тобою
Тому, якщо Бог забере мене
А тебе лишить тут
Я не хочу чорних лімузинів
Не хочу сумних сліз
Бо я все одно буду поруч
В атмосфері
І розмовлятиму з тобою
І ніякі слова, ніяка музика
І близько не зрівняється
З розмовами з тобою
Переклад субтитрів: Ольга Сушицька