Гаразд, хто готовий добре провести час?
Саме так. Ось це я і хотів почути.
Підніміть руки, скільки людей уже були на зйомках телешоу?
Привіт.
Гаразд. Просто пам'ятай:
«Фільм дуже смішний. Усі купуйте квитки».
Дозволь тебе запитати.
Я добре зіграв у фільмі?
Кеве, я твій агент. Звісно, що добре.
А знаєш, хто ще так думає? Студія.
Іди, розсміши їх. Усі радіють, багато сміху. Ти ж сміхотворець.
Буде грати домашня група. Ми чудово проведемо час!
Я сміхотворець.
Наживо з Леа та Мікі
Люди просто шаленіють через твій новий фільм.
Боже мій, вони шаленіють!
Ти працюєш із Двейном «Скелею» Джонсоном,
граючи його комедійного напарника. Невже це вже вшосте?
- Вже вшосте. - Як ти зберігаєш свіжість?
Все просто, дивись, Двейн і я — ми ж, знаєте, ми друзі.
- Пощастило. - Заздрю.
Йому теж пощастило. Так, але я маю на увазі, дивись,
друзі підживлюють один одного.
Ця енергія, звичайно, передається, але хто знає.
Я хотів би думати про своїх персонажів як про героїв.
А чому це ви смієтеся?
Я, взагалі-то, серйозно. Знаєте, я…
Я намагався стати головним героєм, зіркою бойовиків,
але залишався дещо стереотипним.
Люди сприймають мене веселуном.
- Ти і мене смішиш. - Ні, дякую.
- Радий, що ти… - А мене важко насмішити.
Так, але ж я можу більше,
ніж просто з'явитися і пожартувати або станцювати.
- Я… - А ти можеш?
Зможеш?
Хто хоче побачити танець Кевіна?
- Вмикайте «Макарену». Ви готові? - Ні.
Ні.
Я не танцюватиму.
- Наступного разу — звісно. - Є питання.
Коли бачиш Ідріса Ельбу,
то думаєш: «Овва, це ж зірка бойовиків».
Але якщо зменшити Ідріса на 15 см,
ніхто його не помітить.
- Нагадую. Це пряма трансляція. - Гаразд.
Ви ж розумієте, він нікого не зацікавить.
- Так. - Якби він був меншим.
Я не знаю жодної зірки бойовиків до 170 см на зріст.
- Можете назвати хоча б одну? - Так… Це Том Круз.
- Чудово. - Якого ми любимо. Фаворит нашого шоу.
- Гаразд, Том Круз. - Джекі Чан.
- Так. Він невисокий. - Хіба він не чудовий?
Здається, ви знущаєтеся.
Це вже занадто? Ти… Ми перебрали?
Гадаю, що так. Повертаючись до фільму.
Розкажіть, який це чудовий фільм.
Фільм — сміття.
- Не зрозуміла. - Цей фільм — сміття.
Візьміть фільм, викиньте його у смітник.
Скільки разів треба було знімати мене в машині з Двейном «Скелею» Джонсоном?
Я — комедійний напарник. Він рятує життя.
І у мене є крилата фраза: «Чорт, ні».
- Ми любимо, коли ти це кажеш. - Можеш повторити?
Я не буду зіркою бойовиків?
Читав таке в інтернеті:
нібито ти боїшся лісових істот?
- Так. - Це про мене?
- Ти боїшся… Здається, білки. - Так, білки.
Що ти боїшся білок.
Я не боюся довбаної білки.
- Я срані цієї не боюся! - Ми тебе зрозуміли.
Геть нічого не боюся, і я не якійсь комік,
а зірка бойовиків.
Сприймайте мене трохи серйозніше.
Кажуть, ким я є, а ким не є.
Якби я не вмів того, що потрібно, чи показував би я тут таке чи таке?
- Назад! - Так.
Кеве, агов, ти маєш повернутися туди.
- Скажи, це був жарт. - Це був жарт?
Ти не розумієш, друже.
Я хочу, щоб мене сприймали серйозно. Я стаю героєм бойовиків.
Замість того, щоб мріяти, просто залишайся на своїй смузі.
Що ти, бляха, щойно сказав?
Що ти робиш?
Ось так. Ми тут репетируємо.
ЖИВУЧИЙ ГАРТ
- Я … цієї не боюся. - Так.
- Ми зрозуміли. - Я с… цієї не боюся.
І я не просто якійсь комік.
Я… зірка бойовиків!
Гаразд, то чому б тобі не почати…
Це була наша зірка, Кевін Гарт.
ДИВИТИСЬ: ПАДІННЯ «ЗІРКИ БОЙОВИКІВ» КЕВІНА ГАРТА!
Скоріш за все, у нього зараз важкий період.
М'яко кажучи.
Не бачили Тома…
Я вже знаю, що ти скажеш. Треба вибачитися, потім…
Ні, вибачатися вже пізно.
Студія прибрала тебе з анонсів.
- Тож мені гаплик. Ось так, просто? - Можливо, й ні.
Клод ван де Вельде хоче зустрітися з тобою.
Клод ван де Вельде?
- Ти маєш на увазі режисера? - Так.
Режисер чотирьох з шести найкрутіших бойовиків усіх часів
побачив інтерв'ю і хоче зустрітися.
Чому? Знаєш що? А це не має значення.
Це, в біса, не має ніякого значення. Я готовий. Я прийду.
Лайно.
Я бачив усі твої фільми. Мені подобаються всі твої фільми,
але тобі, Кевіне, твої фільми не подобаються.
- Ти це бачиш? - Звісно, бачу.
Ми з тобою однакові.
Мої фільми збирали мільярди доларів.
Та яка різниця?
Так. Я маю на увазі, справа не в грошах, так?
Йдеться про те, щоб знайти себе всередині художнього вираження.
Так.
Я хочу знайти тебе, Кевіне.
Дозволиш мені знайти тебе?
Ти знайшов мене. Я тут, чуваче.
Мій наступний проєкт — це серйозний, жорсткий бойовик.
Для цього потрібен серйозний, витривалий актор.
Це ти, Кевіне.
Я хочу, щоб ти був у головній ролі.
Срань господня! Та ти, мабуть…
- Вибач. Обережніше, друже. - Вибачте, сер.
Марк Волберг не кричав би на офіціанта.
Ну, я не кричав. Я не кричав.
Зірці бойовиків потрібна впевненість,
незворушна до дрібниць, які виводять з рівноваги пересічну людину.
Так, я… Я був незворушний.
Взагалі не ворушився.
Якщо ти дійсно хочеш цю роль, потрібно, щоб ти пройшов тренувальну програму.
Усі найкращі зірки бойовиків пройшли через це.
Типу «Школа зірок бойовиків»?
Сталлоне. Ван Дам.
Стівен Сігал, Джекі Чан — усі там були.
А я просто вважав, що всі ці хлопці й так були круті.
Ти пам'ятаєш, яким був Метт Деймон до того, як став Джейсоном Борном?
- Щойно виграв «Оскар». - Я теж не пам'ятаю.
Ця програма перетворила невідомого Деймона
на провідного актора, якого шанують у всьому світі.
Послухайте, з усією повагою, мені це не потрібно.
Мені нічого цього не потрібно. Я вже готовий.
Я готовий прямо зараз.
Сюди, Кевіне!
Вважаєш, підготовка не потрібна?
Ти хочеш роль прямо зараз.
Що ж, твоя нова роль чекає на тебе на тому даху.
Іди і візьми її.
Лайно!
Допоможіть!
Оце кльово.
Це знаменита «допоможи мені» сцена з «Шаленого патруля-2».
Допоможіть!
Слухай, Кеве, мені не подобається ідея, що ти їдеш у якусь глушину,
- в якусь… - «Школу зірок бойовиків».
Точно, так. Слухай, Кеве. Може, почекаємо ще трохи.
Студії забудуть, як сильно ти облажався,
- і запропонують тобі нову роль напарника. - Ні, це мій зоряний час.
Ти ж віриш у мене?
Віриш?
Денні? Ти ж віриш у…
НЕМАЄ МЕРЕЖІ - ПОШУК…
От лайно. Кляте покриття.
Дідько, ні.
«ШКОЛА ЗІРОК БОЙОВИКІВ» РОНА ВІЛКОКСА
Рон Вілкокс?
От лайно.
Не будь сучкою, Кевіне.
Лауреат премії «Оскар» Метт Деймон.
Забирайся з моєї машини.
Агов!
Хтось тут є?
Клод ван де Вельде послав мене.
Скажи мені, що ти хочеш мені сказати. Що ти тут робиш?
- Що ти тут робиш? - Де мій племінник?
- Хлопці. - Племінник?
Не знаю, де в біса твій племінник.
Перепрошую.
Ви мені не довіряєте?
Ти вбив мого племінника, Родріго.
Брехня, вилупку!
Я не вбивав Родріго.
Ти отримав свої гроші? Я свій вантаж.
Я не знаю, де Родріго. Може, трахає твою матір.
Навчання вже розпочалося.
Гаразд.
Давай. Іди до мене!
- Давай. Спробуй цю биту, виродку! - Агов!
Хочеш когось довбонути?
Спробуй мене.
А ти що, крутий хлопець?
Так, чорт забирай, я крутий.
З Північної Філадельфії.
Я Кевін, матір твою…
Що в біса сталося?
Ласкаво прошу до «Школи зірок бойовиків».
Я Рон Вілкокс. Це був твій перший урок.
Отримати удар битою по голові?
Ти наївний.
Це була бутафорська біта, з пластику.
Клятий пластик.
Мене вже лупцювали. Я знаю, що таке метал.
Гаразд. Містер ван де Вельде попросив мене розказати йому,
якщо ти скаржитимешся на щось занадто складне.
Ні-ні. Я не скаржуся.
Ні. Мені це подобається.
Це було чудово. Це дало мені поштовх.
Добре. Гайда на екскурсію.
- Так. - Ходімо.
До 70-х років це була бійня.
Легенда розповідає, що тварини повстали проти своїх мучителів
- і повбивали всіх людей. - О боже мій.
Мій приятель, Чарльз Норріс, знайомий тобі як Чак,
шукав місце для тренувань. Я купив це і став його наставником,
тому він став таким крутим і продовжує ним бути.
Еге ж.
Він ледь не загинув у цих стінах.
Ось як народилася «Школа зірок бойовиків» Рона Вілкокса.
Скорочено ШЗБ Рона Вілкокса.
Що ти, бляха, мені зараз сказав?
А Метт Деймон… Метт Деймон був тут?
Хлопчик Метті! Так, бляха-муха!
Метт Деймон. До мене він був нікому не відомим актором з Нової Англії.
Ніким. Важив 45 кг, пітнів наскрізь.
Ми про того самого Метта Деймона?
В біса Метт Деймон!
Гаразд. Так, ти кажеш, що…
Перше правило. «Ні» телефонам до випуску.
Але я керую імперією, тож, на жаль, потребую свого…
Гаразд. Тоді я подзвоню пану ван де Вельде і скажу:
«Телефонне правило не спрацювало. Воно було йому не до вподоби».
Я знаю, що ти з цим зробиш.
Ти подзвониш у Голлівуд. І скажеш: «Алло?
Школа Рона занадто важка. Потрібно більше наркотиків».
- Ні. - Ти скажеш: «Я Кевін Гарт,
хочу ще ікри і шампанського».
Маю поговорити з працівниками.
Добре, та він однак залишиться у мене.
Гаразд.
Гаразд, до закінчення навчання
тобі заборонено виходити у зовнішній світ.
- Ти будеш жити тут. - Серйозно?
У тебе є ліжко. У тебе є туалет. Раковина.
Усі сучасні зручності.
Гаразд. Це повинно мене загартувати.
Гаразд, я зрозумів.
Так, я згоден.
Чорт, мені було б занадто зручно тут.
І правило номер два, ніякого трахання на території.
Ніякого аналу, ніяких мінетів, нічого.
А тут ще хтось є?
Лише я.
Двадцять хвилин до відбою.
Отже, ті двоє колумбійців, які вдарили мене по голові,
- вони ж були акторами, так? - Так, звісно.
Добре. Правило номер три.
ФБР
Доки ти під цим дахом, ти більше не Кевін.
Ти — агент Гарт, а я для тебе —
Рон Вілкокс, або Рон, або Вілкокс, або тренер Рон.
Добре, тренере Рон.
- А ти для мене… - Агент Гарт.
- Так. - Так? Тож, я зрозумів.
Мабуть, ти одягнув мене в цю куртку ФБР і все це не просто так.
- То що далі? - Слухай, зробиш мені послугу?
Звісно.
- Кевіне, прошу, принеси той стілець. - Так.
- Зможеш? - Цей?
Ні, чорт забирай! Я казав реагувати тільки на «агент Гарт».
Лайно!
Ти казав. Я облажався. Шкода. Це більше не повториться.
- Може, зватимеш Кевіном? - Дивись.
Ти коли-небудь у житті чув,
щоб зірку бойовиків називали Кевіном?
- Ну, Кевін Джеймс з «Героя супермаркету». - Ні. Кевін — ім'я сучки.
Ітан Гант — це ім'я зірки бойовиків.
Том Круз — мій випускник.
Дев'ять років свого життя він відкликався тільки на Ітана Ганта,
чи то перед камерою, чи то поза нею,
чи то в душі, чи то в туалеті,
трахався з кимось чи не трахався.
Гаразд, я зрозумів, тренере Рон.
Справді?
Я сподіваюся.
Це ж заради тебе, бо від цього залежить твоє життя.
Гаразд, наступний урок. Кожен головний актор повинен знати,
як забігти в палаючу будівлю і врятувати незнайомця.
Трясця йому! Як ти це зробив?
Незнайомець, якого ми сьогодні рятуватимемо,
це наш власний манекен зірки бойовиків, малий Кевін.
- Це що, я? - Я не бачу схожості.
Ти що, знущаєшся з мене?
Цей манекен у нас вже роки, приятелю.
Чорт забирай, ні!
Це… Це моя репліка. Я говорив цю репліку в 12-ти фільмах.
- Агенте Гарт, ви самозакоханий? - Ні.
- Думаєш, світ крутиться навколо тебе? - Це не так.
Подивись на себе, а потім на нього.
- Так ось… - На себе і на нього.
- Бачиш якусь схожість? - Типу того, чуваче!
Гаразд, добре. Може, я і божевільний.
Допоможіть мені! Чорт забирай, ні!
Допоможіть! Чорт забирай, ні!
Безпека під час виконання трюків має величезне значення.
Так, але ж для цього і є каскадери, так?
- Обережно. - Ні, для інших хлопців.
Не для мене. Для слабеньких. Я не…
Гаразд, твоя куртка вогнетривка.
А це означає, що якщо ти загоришся, не панікуй.
Я зайду і витягну тебе.
Гаразд. Ти збираєшся… Гаразд. Мені добре… Я почуваюся добре.
Як будеш готовий — хочу, щоб ти влетів у будинок,
знайшов жертву і відтягнув у безпечне місце.
Що це таке?
Що це ти робиш? Я…
Накручую себе.
Тут гаряче!
Спекотно!
До біса спекотно!
Де ж ти є, бляха?
О боже! Бляха! Я ні чорта не бачу.
Малюк Кеве!
Перепрошую?
Ви — Рон Вілкокс?
Ну, привіт. Як поживаєте?
- Джордан Кінг. - Ми чекали на вас.
- Допоможіть! - Я тримаю, чувак!
- Тримаю, малюче! - Чорт, ні!
Врятуємо вже твою маленьку красиву чорну дупку.
Допоможіть! Чорт забирай, ні!
- Якого хріна? - Допоможіть!
- Хто це? Що за… - Чорт забирай, ні!
- Чорт, ні! - Чорт, спекотно!
Піднімай свій зад.
Так, я… Я просто так хвилююся. Я ніколи раніше не знімалася в бойовиках.
- Хочу показати свою найкращу гру. - Це на 90% психологія, так?
Ти будеш фантастичною. Я точно це знаю.
А з ним усе гаразд?
- Боже. - Допоможи…
Залишиш його лише на п'ять секунд…
- Боже. - Тренере, рятуй!
Затуши мене, затуши…
Він у нормі?
Так, він в порядку.
У мене тренувалася Галь Гадот, так вона горіла 12 хвилин.
Вона накрилася ковдрою.
Він протримався 12 секунд.
Тобі це смішно?
Провідний актор має навчитися не перейматися через дрібниці.
Які ще дрібниці?
- Я, бляха, горів, тренере Роне. - Агов!
Припини.
Я хочу познайомити тебе з однією пані.
Агенте Гарт, це агент Джордан Кінг.
- Твоя сусідка. - Дуже приємно.
І мені приємно.
Поясни, чому її представили так мило?
Чому вона не отримала по голові?
- Коли її відлупцюєш? - Перепрошую?
Знаєш, просто… Коли він робить такі речі,
я просто відключаю його, щоби не скиглив.
- Ходімо на екскурсію. - Гаразд.
Десь 70 років тому тут була бійня.
І тут ми переходимо до правила №2.
Ніяких статевих контактів на території.
Так, це не буде проблемою.
Я так і думав.
Я знаю, що ти мусиш це казати. Усе гаразд. У нас все добре.
Гаразд, тож уперед, перепочинь, добре? Розслабся,
і побачимося через 20 хвилин на тренувальному майданчику?
- Дякую, Роне. Ти найкращий. - Це і мені приємно.
Він довбаний соціопат.
- Що ти маєш на увазі? - Що я маю?
Ти справді хочеш це знати?
Я був тут, коли почався цей скандал.
Тут був хлопець, який звинувачував його у вбивстві якогось Родріго.
- Родріго? - Так, Родріго.
Я все це бачив. Коли я вперше зайшов,
мені дали битою по голові. Не пластиковою, а довбаною металевою.
А сьогодні він дозволив мені спалахнути.
«Він дозволив мені спалахнути».
Чому ти це повторюєш? Так.
«Він дозволив мені…»
А, я бачу.
Якщо сповільнити, то звучить неправильно,
але ти розумієш, про що я. Це сталося. Це, бляха, сталося.
Слухай, вибач, гаразд? У мене немає телефону. Тут так дивно.
Все це починає мене бісити. Може, я трохи божеволію.
Не знаю.
Це лайно.
Ця вода з лайна.
Так, чорт забирай.
Що ж, ти вже не сам.
- Тож… - Так, можливо, але…
Ми знайомі?
Я тебе знаю.
Бляха! Ти ж дівчина з того ситкому з роботом.
Робот, який був дворецьким. Сперечалася з дворецьким.
«Вали звідси нахрін», — але ти йому така: «Сука дворецький».
- Точно. - Так.
- Це я.
Тобто була. Я щойно звільнилася.
Кетрін Бігелоу запросила на головну роль у фільм,
і це величезне досягнення, адже у жінок у бойовиках до цього було лише три ролі.
Ну, їх набагато більше, але вітаю.
Не віриш? Хочеш, назву їх?
Можемо скласти список. Є Диво-жінка.
Є Чорна Вдова.
Ще є… Як називався той… з жінкою…
З…
Вона…
Ну… Так, усього три.
Так чи інакше, все залежить від цієї школи бойових мистецтв.
Треба лише довести Рону, що я впораюся, я в потрібній формі.
Ти не повинна нікому це доводити. Ти у формі.
Коли ти увійшла, я сказав: «Чорт забирай».
Ні, не так.
Я такого не кажу.
Я не маю такого на увазі.
- Я тут для тренувань, не заводити друзів. - Так.
Отже, для ясності.
Ми тут для того ж самого, чи не так?
- До біса дружбу. - Так.
Так.
Я скористаюся туалетом?
Роби те, що маєш. Прямо тут.
Так. Мені потрібно, щоб ти просто…
Тобі треба посрати.
На цьому уроці ми знайдемо і дослідимо мотивацію зірки бойовиків.
Агентко Кінг, ваша мотивація?
Після роботи під прикриттям у Парижі я потрапляю в підвали Лувру
і запобігаю крадіжці давньоєгипетського артефакту,
коли мене атакує агент-зрадник.
Добре, агенте Гарт?
Атакувати? Це вже занадто.
Якого біса?
Зосередься.
І…
Гаразд. Зрозуміло. Я агент.
- Так. - Я агент.
І взагалі, мені треба… Мені треба впоратися з агенткою Кінг.
Я маю спокусити агентку Кінг у підвалі Лувру і…
Просто питання. Це якийсь фанфік Джеймса Бонда?
- І поїхали. - Що…
Агентко Кінг.
А хто питає?
Агент Гарт.
Не так швидко.
Послухайте, ви у небезпеці.
І єдиний засіб уберегтися — піти зі мною до спальні.
Спокушай її, чорт забирай!
Спокушай її! Замани її в машину.
Сідай у мою машину.
Іди в машину.
Довбаний псих.
- Що це в біса було? - Чудово!
Продовжуйте.
Що ти, бляха, маєш на увазі? «Продовжуйте»? Якого хріна?
- Якісь проблеми? - Так, маю проблему.
- Яку? - Вона — Брюс Лі, я — якась потвора.
Тобі занадто складно спокусити її. Чи не так?
Так, коли ти виставив мене…
Я бачу, що ти робиш. Намагаєшся мене розлютити?
Це не спрацює. Я не попадуся в твою пастку.
Я не битимуся з цією майстринею джиу-джитсу пристрасними розмовами.
Хочеш змінити мотивацію?
- Так, хочу. - Гаразд. Ось твоя нова мотивація.
Вона — кріт з Росії, прикриття — агентка ФБР.
Ти усуваєш її ось цим.
- Цей же ніж – макет? - Складаний.
Іди і покажи їй, хто тут головний.
Оце вже, бляха, розмова.
Ти казав, вона російський кріт. Так?
Гаразд. Мені це не подобається.
Кроту кінець.
Дідько! Чорт забирай.
Гей, я тебе зараз заріжу, гаразд?
Чекай! Це ж реквізит.
Якого…
Треба, щоб усе було по-справжньому.
Дідько!
Якого біса?
Справжня кров.
- Боже мій! - Що ти з нею зробив?
Що ти з нею зробив?
Вибач, я думав… Ти сказав, що він складаний.
Я сказав «справжній».
Це справжній ніж.
- О боже мій. - Вона відрубається.
- Чорт. - Доведеться накласти шви.
У мене є аптечка.
- Я принесу її. - Ні!
- Іди в кімнату. Під домашній арешт! - Ні. Я принесу.
Ні!
Мій кабінет закритий для студентів.
Я сказав, що мій кабінет закритий.
Якщо ти знову мене не послухаєшся, наступного разу я всаджу ніж
у твій довбаний череп.
Привіт.
Приніс тобі сніданок як пропозицію миру.
З їжею тут трохи складно. Лише повна шафа в'яленого м'яса.
Очевидно, тут навчався «Мачо» Ренді Севедж.
І він залишив всі свої запаси їжі Рону у своєму заповіті, тож…
Вдаримо по «Слім Джиму»?
Поснідаєш зі мною?
Звісно.
В'ялене м'ясо на двох.
Послухай, я хотів вибачитися.
- Я не хотів… - Різати мене?
Я не збирався вживати це слово.
Слухай, Рон божевільний.
Я серйозно. Він псих.
Хворий на голову псих.
І я переконаний, що цей вилупок вбив чувака на ім'я Родріго
і намагався вбити мене за те, що я йшов у його кабінет.
А щодо твоєї руки, я знаю, ти думаєш, я брешу.
А я чув «складаний».
Так, я зустрічалася з хлопцями, як ти, раніше. Завжди винен хтось інший.
Це неправда. Зовсім не так. Коли я помиляюся…
Не кажу так, бо ніколи не помиляюся.
Але якщо я неправий, то не маю проблеми це визнати,
але зараз я не помиляюся. Він сказав: «Складаний».
Гей, частина мене рада, що ти вдарив мене ножем.
Це знак пошани.
Я чула, що коли Джейсон Стейтем навчався тут,
він отримав удар ножем прямо в серце.
- Він вижив? - Зняв «Перевізника» через тиждень.
Якого біса?
Йому встромили ніж у серце?
- Так, ось сюди. - Чорт забирай.
Може, я, бляха-муха, просто щось не те тут роблю.
Може, це просто не для мене, розумієш?
Тож просто йди.
Іди додому. Адже десь є герой, якому потрібен дурнуватий напарник.
Гаразд, не спрацювало.
Я думав, ти зайдеш з іншого боку
і скажеш мені, що ні, я маю залишитися, і що це «для мене».
- Я так думав. - То що ти хочеш, щоб я сказала?
Якщо потрібна додаткова мотивація, щоб стати зіркою фільму де Вельде,
ти не в тому місті.
Це, мабуть, мій єдиний шанс стати великою зіркою бойовиків,
і я не буду його марнувати.
Я зроблю все, що потрібно.
Ти права.
Ти повністю права.
Треба припиняти скиглення і стогони.
Потрібен ковбой, матір твою.
Саме так.
Як я тільки починав займатися цим, тренувати зірок бойовиків,
кожна трюкова сцена була справжньою,
або, як сказав би Кевін, «складаною».
Дуже добре. Чудово.
- Це не смішно. - Але ця галузь змінилася.
Ти не станеш зіркою бойовиків, не працюючи з зеленим екраном.
Я дуже добре знайомий з зеленим екраном.
Я знявся в 15 фільмах, де був зелений екран.
І в якому з цих 15 фільмів ти грав головну роль?
Будь-який ідіот може стрибнути на екран і прикинутися, що його їсть дракон.
Дідько, навіть маленький Кевін може.
Дідько, ні!
Хто знаходить час, щоб одягати його як мене?
- Оце так… - Питання.
Що ж може робити провідний актор або акторка
на екрані, чого не можуть робити другорядні герої?
- Перемагати. - Вбивати поганих хлопців.
Любитися.
Сьогоднішній урок — заняття любов'ю.
Так!
На зеленому екрані? Робимо це на зеленому екрані?
- Бінго. - Чудово.
Додамо ефектів до ліжка, до стін, — розтрощимо їх.
Гаразд, буду відвертою. Не хочу грати з ним сексуальну сцену.
Все гаразд. І я не хочу грати сексуальну сцену з нею.
Що смішного?
Гаразд, подивись на себе, а тепер на неї,
і знову на себе, а потім на неї.
На себе, потім на неї.
Я не розумію жарту. Що таке? Що я пропустив?
Гаразд, я скажу інакше.
Поглянь на себе, а потім на неї.
Знов на себе, а потім на неї.
Може, просто покінчимо з цим лайном, прошу?
Гаразд, щодо мотивації.
Гаразд. Після того, як ледь не повбивали одне одного,
агент Гарт і агентка Кінг виявляють, що вони в одній команді.
Після знешкодження бомби
на даху хмарочоса під час землетрусу
ви усвідомлюєте непереборну пристрасть одне до одного.
Ми на даху хмарочоса під час землетрусу?
Так, чорт забирай!
Ти найтупіший актор з усіх, з якими я працював.
Уперед! Мотор!
- Червоний дріт чи синій? - Червоний.
Ти впевнений?
- Агенте Гарт, ти впевнений? - Я не знаю.
Землетрус! Будівля розвалюється!
- Ясно. - Добре.
Добре. Чудово.
Дідько! Зачекай!
- Де ти? Зачекай. - Кевіне.
Зачекай. Дай мені секунду.
- Лайно. Гаразд. - Гаразд.
Гаразд, нумо. Це землетрус!
- Так. - Уперед.
Агенте Гарт, я не вірю, та ми щойно знешкодили бомбу.
Ми врятували тисячі життів, мільйони.
Цей землетрус має бути близько 7,5 балів.
Може, це ми востаннє разом перед смертю.
Тож ніжно поцілуй її в шию і трахай.
Що? Чекай, поцілувати в шию, а потім почати трахати?
- Поцілуй її в шию і починай трахати! - Гаразд.
Я зроблю це, тому що він…
Ні, все добре.
- Дозволь покласти твою… Давай це. - Сексуальніше! Зроби щось!
- Хапай мою ногу. - Так. Іди сюди.
Ви колись займалися сексом? Зробіть!
- Це не… - Треба стояти прямо.
- Одну секунду. Ось так. - Я думаю…
- Вперед! - Агенте Гарт, ні, нам не можна це робити.
Це проти протоколу Бюро.
Протокол треба порушити.
Допоможіть! Не кидай мене!
Не кидай мене! Будь ласка, не відпускай!
- Ні. Я тебе тримаю. - Не кидай!
Я втримаю. Обіцяю.
Можеш присунути трохи ближче?
Допоможіть!
Мені зарано помирати!
Якщо ближче, вони побачать камери.
Гаразд, добре. Тримай там.
- Я тебе тримаю. - Чудово.
- Допоможіть! - Кевіне, тут півметра до землі.
Так грати ти не навчиш…
Я просто відпущу тебе, гаразд?
Гаразд, відбій за 20 хвилин. Ніяких жартів.
І не трахатися.
Тепер ти мені віриш? Він довбаний психопат.
Гаразд, дійсно здається дивним збігом, що твої канати обірвалися.
Збіг? Це ж абсурд.
Ці дроти досить міцні, щоб утримати слона.
- Де твій телефон? - Він його конфіскував.
Кевіне. Він сказав «відбій». Не можна йти.
Він мені не вожатий.
Знаєш що? Я вже готовий іти забирати свій телефон
і побачити лайно в його кабінеті, яке він не хоче, щоб я бачив.
Кевіне, не треба.
- Ронні, крихітко! - Клоде!
Сідай.
Покажіть сцену 12, будь ласка.
Сідай.
- Це погана ідея. - Це гарна ідея.
Вілкокс не вб'є мене на твоїх очах.
Ходімо. Ось його кабінет. Ходімо.
Гаразд.
Лайно!
У тебе є шпилька?
Так, вона в моєму хвості, на моїй довбаній потилиці.
Гаразд, не будь гімнюком. Я знайду скріпку. Перепрошую.
Ти що, вмієш зламувати замки?
Дитинство і юність у Саут-Сайді Чикаго.
Це не Північна Філадельфія, але я не триматиму за це зла.
- Є. - Отож.
Де ж ти є, бляха? О боже!
Бляха! Я ні чорта не бачу.
- Де ти? - Допоможіть! Допоможіть мені!
- Тримаю, малюче! - Чорт забирай, ні!
- Допоможіть! - Оце гаряче!
Ти до біса правий. Оце по-справжньому.
- Він навіть не знає, що його знімають. - Отож.
Я ганявся за цим стилем «сінема веріте»,
реалістичного, жорсткого екшену, багато років.
Це мій білий кит, мій єдиноріг.
Все, що було потрібно, — тендітний актор.
Вразливий, який боїться бути забутим.
Який боїться бути забутим.
Дякую, Кевіне.
Ти мій подарунок.
Дякую.
Є питання до завтрашніх сцен?
Ні. Це було так…
Я просто втомився.
Повернуся на знімальний майданчик.
- Добраніч. - Добраніч.
- Усе супер. - Дякую.
Ще раз.
Слухай, можу я… Можу тебе спитати?
- Так. - Ти… Ти пам'ятаєш, що сьогодні вранці,
коли ми знімали сцену на зеленому екрані,
якраз перед тим, як обірвався канат?
Здавалося, що я тобі справді подобаюсь.
Це все вміння грати.
Мені здалося, ти хотіла поцілуватися?
Так.
Так. Гаразд.
Добре, заходимо.
Виродок, крадеш моє лайно.
Гобітська сучка.
- Є що-небудь? - Ні. А в тебе?
У нього повна шухляда старих знімків.
«Тренере Рон — світло в найтемніших куточках душі».
ДОЛЬФ ЛУНДГРЕН
Що це, бляха, означає?
- Треба забиратися якнайшвидше. - Не треба.
Є речі, які він не хоче, щоб ми побачили. Треба лише знайти.
Напевно, він десь має для них, типу, потаємне місце.
Знайшов.
- Бінго. - Трясця твоїй матері.
Ось, ще один замок для тебе.
- А що там? - Не знаю.
Якесь лайно, яке він ховає від усіх.
Лайно!
Лепреконе. От я тебе дістану.
Хіба ж це не цікаво?
Я знаю, що ви обидва прикидаєтеся, що спите, нехай так і буде.
Це, мабуть, найкраща гра,
яку ви коли-небудь робили за все своє життя.
Особливо ви, агенте Гарт,
але якщо я дізнаюся, що хтось з вас покинув це ліжко без мого дозволу,
ви пошкодуєте про той день, коли вступили
до «Школи зірок» Рона Вілкокса.
Якби ви не прикидалися сплячими, то вже б прокинулися.
- Трясця йому. Майже попалися. - Це ти мені кажеш?
Кевіне, відкриєш пізніше. Маємо вже бути у студії.
Майже все. Зачекай секунду.
Лайно.
Є, в мене вийшло.
Це підвіска.
Тут написано «РБГ».
«Р» — це Родріго. Той хлопець, якого він убив.
Господи, Кевіне. Припини.
Віднеси це назад в його кабінет, поки він не здогадався.
Прокидайтеся, пташки.
- Ну ж бо, ходімо. - Лайно.
Я покладу це на твій бік.
Гаразд, клас. Сьогодні веселий день. Це великий день.
За цими дверима на вас чекає дуже великий сюрприз.
- Ми вперше побачимо денне світло? - Ні.
- Ще припущення? - Пантера, яка загризе нас до смерті?
Стає тепліше.
Чому мені теплішає?
Білок, та не в'ялене м'ясо.
- Дивись. - Було б чудово.
- Неймовірно. - Фрукти? Коктейль?
Джош Гартнетт.
- Привіт! - Привіт!
Обережно!
Не чіпай мене.
Мої улюблений випускник.
- Курс «Третій тиждень квітня 1999-го». - Оце так…
- Заходь. - О боже мій.
Хіба можливо бути такою вродливою?
Так. Ти… Поцілунок… Ти…
Багато посміхаєшся.
- Мила… - Що ти, бляха, сказала?
Кеве, я радий, що ти тут. Це змінить твоє життя.
Після Рона я грав у «Перл-Гарборі», «Чорному яструбі»,
і про Голлівуд.
- Останній можна пропустити. - Я був ніким, коли починав.
Важив 45 кг, пітнів.
Як закінчив, почувався непереможним.
Відчував себе лауреатом Оскару, як Метт Деймон абощо.
Оце вже занадто.
Чому б вам не поговорити? Агентко Кінг…
- Так? - Щодо мотивації.
- Бувай. - Було приємно.
Кеве!
- Як справи, чуваче? - Не дуже добре.
Це місце схоже на в'язницю, розумієш?
Ще тренер Рон хоче мене вбити.
Це лише його стиль. Він ведмежатко.
Він не ведмежатко.
Він його протилежність. Я вважаю, що він когось убив.
Я думаю, колумбійського наркобарона.
Думаю, це був хлопець на ім'я Родріго.
- О боже. Ти мене розсмішив, Кеве. - Він убив його.
- Чи ти серйозно? - Так, серйозно.
Я був у його кабінеті і знайшов сувенір, згадку про вбивство.
Це підвіска з написом «РБГ».
Рон вбив когось і залишив собі підвіску?
Як Декстер?
Джоше, слухай мене.
- Так. - Треба викликати поліцію.
- Так. - Треба, щоб це побачили.
- Я говорю про федералів. - Про що це ти шепочеш?
Нічого. Ми про моє тренування, його тренування.
Нічого такого.
Як моя хрещениця?
Росте, як бур'ян.
Дай подивлюся.
- Похресниця? - Дивись-но.
Глянь на неї.
Сумує за дядьком Ронні.
І скажи їй, що її дядько Ронні теж сумує за нею.
Агов, чого таке сумне обличчя?
Ти в нормі?
Я в порядку.
Не можу знайти особливу підвіску.
Яку мені зробили на замовлення з «РБГ».
- Рут Бейдер Гінзбург. - Усе гаразд.
Вона моя улюблена суддя Верховного суду.
Так люблю її окремі думки.
Я так тобі скажу. Якщо я знайду того, хто її вкрав,
я його вб'ю. Я вб'ю його!
Треба думати позитивно.
Ми знайдемо її. І вже зовсім скоро.
Обіцяю, вона вже зовсім скоро знайдеться.
Сьогодні трюки з вогнепальною зброєю.
У нас є офіцер Гартнетт, корумпований коп, який пішов у відставку.
У нас є агентка Кінг
та агент Гарт.
Ти нарешті знайшов його в цій забігайлівці.
Саме тут і відбудеться перестрілка.
- Ось твій пістолет. - Чудово.
Ніколи не приймай зброю так!
Завжди ззаду.
- Ти ж віддав так. - Це ж перевірка.
Ти провалився.
Дивіться, ця зброя заряджена, ясно?
Тому, будь ласка, поводьтеся з нею обережно.
Не вельми обережно, тому що в них холості, так?
Не «заряджені» заряджені? Це ж холості, так?
Ні, тренере Роне, зі мною так не працює.
Чекаю усного підтвердження, що в пістолеті холості.
- Як думаєш? - У цьому пістолеті холості?
Давай, Кевіне. Поринь уже в гру.
Я з головою у грі.
Я лише потребую безпеки, а він так і не сказав, так чи ні.
Так.
Так. Ти чув його.
Гаразд, усім одягнутися.
Зустрінемося тут за 10 хвилин. Починаємо стріляти. Пішли, пішли!
Гей, що ти робиш? Одягай костюм.
Ні, я цього не робитиму.
У тебе параноя. Він сказав, що вони холості.
У мене холості.
Я це гарантую. Але б'юся об заклад, у Джоша заряджений пістолет.
Рон намагався мене вбити.
Він, напевно, готовий йти до кінця.
Я пас. Він видасть усе за нещасний випадок.
Так він і зробить.
«Кевіна Гарта випадково вбито у "Школі зірок бойовиків" Рона Вілкокса».
Ні, дякую.
По-перше, Джош ніколи б так не вчинив. Він милий і чутливий.
Думаю, він ніжний.
Можливо?
Що там таке?
Впевнений, він не такий.
Вони з Роном однакові.
Хрещений його дітей. Нічого про це не говорив.
- Їм відомо про підвіску. - Поверни її.
Не можу, бо вже пізно.
Вони знають, що підвіска в мене. Мені тут небезпечно. Маю вже йти.
То ти відмовишся від мрії життя,
бо боїшся отримати кулю?
В дупу цю мрію.
Слухай, я пішов.
Ти маєш вибір.
Ідемо разом.
Не можу.
Мені шкода.
Це мій шанс.
Я розумію.
Це шанс, на який ти заслуговуєш.
Гаразд?
Мило.
Повернися сюди.
- Один, два... - Так.
Так!
Що за мудак!
Де, бляха, моя машина?
Ти, мабуть, жартуєш.
Падлюка!
Убили мою машину.
Розбили мою довбану машину.
Кевіне!
Кевіне.
Де ти?
Виходь, де б ти не був.
Лайно!
Трясця йому!
Довбані білки!
Лайно!
Забирайся звідси!
Пішла, білко!
Виродок.
Тягни свою дупу назад. Чуєш мене?
Я тебе не боюся.
Краще лишайся там, поки не стало гірше.
Сунешся сюди — й отримаєш те, що треба. Дідько.
Я бачу тебе. Я не зводжу з тебе очей.
Я слідкую за тобою.
Не підходь!
Тупий ліс.
Дякувати богові.
Перепрошую. Вибачте мене.
Як справи, друже?
Знаєш, а ти порушив кордон.
Так.
Тобто ні. Ні, я не знав. Тепер знаю.
- Але я… - Попередження висить там.
На ньому лише два слова.
«Не»
та «проходити».
Так, тепер я бачу.
Тепер я це бачу. Я не бачив цього, коли прийшов.
Бо коли я проходив, я був до нього спиною.
- Тож я не міг побачити. - Ти…
Міський хлопець, так?
Я вважаю себе міським чоловіком, а не хлопцем.
Можеш казати «хлопець». Як тобі краще?
Ліси небезпечні для міського хлопця.
А тим паче міського чоловіка.
Гаразд.
Я звернуся до слона в лісі.
Вся ця атмосфера зі «Звільнення» —
вона чудова, бо це спрацьовує.
Коли все спрацьовує, ефект найліпший.
Мені… Мені незручно, сер.
Мені насправді страшно, ось.
Дозвольте підняти вам настрій, розповівши, чому я тут.
Я намагаюся подзвонити.
У вас є телефон? Я швиденько подзвоню і піду звідси.
Дві хвилини.
Я не з'їхав з глузду.
Насправді я все дуже добре розумію.
- Чувак намагається мене вбити. - Це прикро.
Прикро?
Послухай мене, Денні. Він намагається мене вбити.
Не може бути.
Кеве, послухай,
є чудові новини. Гаразд? Готовий?
«Цуценята з притулку-4»!
«Цуценята з притулку-4».
Бажають, щоб ти озвучив Реджі.
Кмітливого, запального голдендудля, який жадає пустощів.
- Хотіли саме мене? - Так.
Це не ті гроші, які ти звик заробляти,
але це може стати роллю, яка поверне тобі прихильність
комедійних богів.
«Агов…
Агов! Привіт!
Привіт, я — Реджі,
голдендудль, і я готовий до пустощів».
Бачиш? Ти геній.
Це чудово.
Я зараз немов у кіно. Я його просто дивлюся.
Зараз, як і зазвичай, ми, типу,
ведемо зустрічні переговори про кращу угоду, все таке.
Треба закрити цю справу. Що скажеш?
Ні, не зітхай. Будь щасливим.
Усе добре, Кеве.
Дідько!
Ти що, плачеш?
Як ми до цього докотилися, Денні?
Як ми докотилися?
Скажи мені як.
Слухай, перестань себе картати.
Ти зробив помилку.
Ти вдавав когось іншого.
Ти не герой бойовиків. Тепер ти знаєш.
То це «так» щодо «Цуценят»?
Допоможіть!
Допоможіть мені!
Я застряг!
Кеве?
Мені потрібна усна згода.
Не втрать це, друже.
- Допоможіть! - Кевіне, голдендудлі.
Ти ж любиш собак, Кеве!
Допоможіть!
Кевіне!
Допоможіть!
- Допомога! - Агов!
Агов, як ти?
- Ні, моя… - Дідько!
…бісів домкрат зламався!
- Лайно! - Вона в мене на грудях.
Не можу дихати.
Я зараз комусь подзвоню. Гаразд?
Я подзвоню комусь.
Агов? Агов!
Гаразд, давай.
Маєш підняти цей фургон.
Ти маєш підняти цей фургон!
Підняти довбаний фургон.
Давай, Кевіне.
Готовий? Три, два, один.
У мене виходить!
У мене виходить.
Ти в нормі?
Дихай, друже.
Повільніше.
Не поспішай. Гаразд.
- Повільніше, відновлюй дихання. - Боже мій,
- ти щойно врятував мені життя. - Ні.
Так. Ти як справжній Рембо.
Мабуть, я такий.
Як я можу вам віддячити, сер?
Сер? Ні, друже.
Стривай, ти не знаєш, хто я?
Не бачив мене у кіно, телебаченні? Стендап-комедіях?
Ні.
Мене звати Гарт.
Агент Гарт.
Знаєш короткий шлях до «Школи зірок бойовиків» Рона Вілкокса?
- Ферма Вілкокса? - Так.
Так, агенте.
Йди по тій стежці, і вона приведе прямо туди.
Гаразд.
Я вийду на цю стежку до заходу сонця.
До біса. Ти не підеш.
Саме так.
Як це було?
Феноменально. Ми все зняли.
Гаразд. Ми зняли цей моторошний трейлер.
Всі молодці.
Стійте!
Дідько, досить!
Вилупки.
«Піф-паф ой-ой-ой», сучко.
Ні!
Тільки не це!
Лайно!
Чорт, Джордан. Ти не жартувала.
Він справді думає, що в нас справжні кулі. Кеве?
- Ти йому сказала? - Вибач. Було смішно.
Це не смішно, бо той чоловік — божевільний.
Ти псих, тренере Рон.
А знаєте що?
Можливо, я божевільний.
Може, просто вб'ю тебе.
Гей, ні, Роне. Зачекай!
Дай я вб'ю його.
- Припини. - Ні, я!
Припиніть. Стійте!
Знаєте що? Хочете грати, то грайте. Вперед.
- Вистріліть усі. - Добре.
А тепер розважаємося.
Після вас.
Лайно!
Трясця йому.
Можливо, там була куля.
Оце ти даєш.
- Це я божевільний? - Вилупок!
- Ні. - О боже мій.
Джоше, припини. Це лайно собаче.
- Він намагався мене вбити. - Що з тобою?
Та я вже вибачався.
Коли це ти вибачився?
Я так подумав.
Ти думав, що вибачився?
А знаєш що?
Можливо, я вибачуся перед тобою, якщо повернеш мою підвіску.
Ось воно що.
Ось воно як.
І через підвіску ти намагався мене вбити!
- Просто визнай. - Кеве, заспокойся.
Ми просто трохи розважаємося. Ніхто ж не постраждав.
- То це жарт? - Так, це дурість.
Напевно, мені вже краще.
Ти знала, що це був жарт, Джордан?
Я не знаю, ясно? Це було… Я не знаю.
- Не знаєш. - Не моя справа.
Не твоя справа?
Пристрасті трохи розпалилися. Давайте зробимо перерву.
П'ять хвилин. П'ємо воду, їмо м'ясо.
Потім знову збираємося.
- Я в нормі. - Точно?
- Я в порядку. - Обійми його.
- Обійми мене. - Ні.
- Давай. Я люблю тебе. - Чудово.
Як ти мене любиш? Як?
Як хтось може когось любити?
Що?
- З середини. - Це гарне питання.
Сумуватимемо за тобою.
Я теж сумуватиму за тобою.
Тепер він випускає нас на волю.
Я ніколи не говорив, що тобі не можна їхати.
Це ти собі вигадав.
Пам'ятаю, тут була моя тачка,
але зараз вона десь на дні яру.
Мені це теж примарилося?
Так, ну, знаєш, це округ метамфетаміну.
Напевно, пара нариків вирішили покататися.
Скоро повернуться.
Авжеж, нарики люблять тачки.
Ми будемо в нормі.
- То як щодо… - Я в нормі.
Я знаю, що тобі було нелегко.
І залишилося всього кілька днів.
Раджу — прислухайся до порад цього типа.
- Розважайся. - Дякую. Дякую тобі, Джоше.
Побачимося, Кеве.
- Люблю тебе, чуваче. - І я тебе.
Джордан…
Бувай.
Що це, бляха, було?
Агенте Гарт, я вам дещо скажу.
Не дуже мені хочеться, тренере Роне.
Стій.
Вибач за ту бойову кулю, чувак.
Справді.
Це все, що я хотів, друже.
Я хотів лише вибачення.
Я знаю.
Те, що ти це кажеш, має величезне значення.
Мені шкода, що я звинуватив тебе у спробі вбити мене та інших людей.
Обійми мене, друже.
Дякую.
- Дякую. - Хлопці…
- Так? - Хто це?
Матір Божа!
От лайно!
- Усі всередину! - Що це в біса було?
Швидко, чорт забирай!
Лайно!
Це ж бомба!
Що, чорт забирай, відбувається?
Роне, я не знаю цієї сцени. Де вона в сценарії?
Цього немає в сраному сценарії.
Ні. Скажи, що ти жартуєш. Скажи, що це був трюк.
Джош Гартнетт не насправді вибухнув?
Це не трюк!
Цього немає у сценарії!
Джош Гартнетт мертвий!
Боже, я облажався.
Я облажався.
- Що тут таке? - Добре.
Що в біса коїться?
Слухай, Кевіне, не психуй.
Не сердься. Але все це,
окрім того, що сталося з Джошем Гартнеттом,
- було за сценарієм. - Що за акцент?
Я грала, вибач!
Я не з Чикаго. Я з Ессекса!
Клод ван де Вельде хотів тебе справжнього.
Отже, він сховав тут купу камер,
щоб знімати, як ми граємо, робимо трюки, таке.
Але оце не було частиною всього цього божевілля, Роне.
Трясця тобі!
«Трясця тобі?»
Це те, що ти хочеш мені сказати? «Трясця тобі?»
Розмовляй звичайним голосом.
Гаразд… Ні, я заплуталася.
- Я в шоці. - Хто так робить?
Хто так з кимось робить?
О, чорт. Ти в порядку?
О боже, я такий довбаний ідіот.
- Про що я думав? - Що це в біса було?
- Хочеш знати, що відбувається? - Так, бляха. Я хочу.
Я купив наркотики, я продав їх не тим людям.
- Що? - А Родріго розлютився,
і ми побилися. Тоді я випадково вбив його.
То ти вбив Родріго.
- Так. - Я ж казав, він убив.
Ця підвіска, то була його підвіска.
Я жахлива людина.
Потраплю прямісінько до пекла.
Ти до біса правий.
- Що ти робиш? - Клоде!
- Що ти робиш, Роне? - Клоде!
Клоде, якщо ти дивишся, виклич копів негайно.
Викликай довбаних копів.
Сеньйоре Вілкоксе!
От лайно!
Тіло мого племінника Родріго знайшли за шість кілометрів звідси.
Збіг, чи не так?
Я дам вам рівно дві хвилини.
За дві хвилини тягни свою дупу сюди і бийся як чоловік!
Якщо ні, то я відкрию вогонь по будівлі
і підсмажу тебе, як чичарон.
Отямся!
Не можу. Все скінчено.
Слухай, виродку.
Ось чому чоловіки не мають керувати будь-чим.
Моя кар'єра тільки зараз стає тим,
до чого я йшла все своє життя.
І я не помру через тебе, довбаний ти ідіоте!
Ми всі помремо.
Матір Божа.
Якого хріна, чуваче?
Всім треба заспокоїтися, бляха-муха!
Вони всі холості.
Слухай мене.
- Не бий мене. - Я тебе не битиму. Послухай…
Коли я вперше увійшов у ці двері,
ти сказав: «Кевіне…»
Ти сказав: «Тут немає героя бойовика».
Сказав, що його тут немає.
А він тут.
Він у тебе в серці.
Звичайно, ти наробив помилок.
Однією з них було вбивство племінника наркобарона.
- Боже! Я вбив його. - Агов, чувак…
Я не намагаюся тебе засмутити.
Слухай, я знаю, що ти знаєш…
Що там усередині герой бойовика.
І я знаю, що справжній герой бойовика — сильний,
впевнений у собі,
і його не хвилюють дрібні деталі, які виводять з рівноваги звичайну людину.
Він готовий взяти на себе відповідальність за своє лайно.
Вийди і скажи правду, чуваче.
Скажи кляту правду.
Скажи, що смерть Родріго, — то випадковість.
Що це був нещасний випадок. І дай…
Дай йому це. Візьми.
Віддай йому це. Скажи, що хочеш все виправити.
- Я все виправлю. - І все.
Скажи: «Я все виправлю. Я облажався».
- Я облажався. - «Я все розкажу».
- Все розкажу. - Саме так.
- Я помилився. - Слухай, усе, що тобі треба, —
це бути тим героєм бойовика,
якого б ти хотів бачити у світі.
Дякую.
Дякую тобі.
Скажи правду, друже.
Це було чудово.
Друзі!
Мир вам!
От лайно…
Воно працює.
Кевіне, ти щойно врятував нам життя?
Ні.
Я просто знаю, що бути героєм, — це визнавати свої помилки.
Мені довелося навчитися того ж самого.
Я просто радий, що Рон теж може навчитися цього.
Лайно!
Якого дідька?
Він мертвий?
Це старі добрі кулі… Здається, так.
Треба перевірити, чи він ще живий.
- Мертвий. - Так.
- Він, бляха-муха, мертвий. - Точно.
Гаразд, може, якщо ми просто сидітимемо тихо, вони підуть.
Гарний план. Так.
Хуане, Ортізе…
Якщо є свідки — вбийте їх.
- В дупу цей план, треба бігти. - Чекай.
Лайно.
Закривай.
Тримай.
У нас ще є справжні набої?
Я вже перевіряла, вони холості.
Довбані холості.
Тут що, все — бутафорія?
А як же ніж, яким я тебе вдарив?
- Він був висувний, кров штучна. - О, чорт!
Знущалися з мене!
Лайно! Біжимо, вперед!
- Кевіне. - Так?
Якщо щось трапиться і ми не виберемося звідси живими,
- я просто хочу, щоб ти знав… - Стій.
Я теж тебе кохаю.
Дідько. Збиралася сказати щось інше, чи не так?
- Що ти була рада знайомству? - Так.
Трясця.
Ми ж помремо. Могла б просто збрехати.
Брехала ж увесь тиждень.
- Це нічого не змінить. - Вибач.
Мене найняли на роль, і мені заплатили великі гроші.
- Дуже великі. - Так ти не робиш краще.
Ти робиш тільки гірше.
- Ти це чув? - Вони йдуть.
- Удаси мертву? - Що? Ні.
Побачать, що ми мертві, і підуть.
Але як ми померли?
Я тебе не чую. Я помираю.
Якого…
Ой!
- Ти це чув? - Так, здається, це Ортіз.
Чого ти, бляха, чекаєш?
Селюк.
Це ж елементарно.
Вдариш мене, сука? Отримай!
Вдарив уже двічі. Який сором.
Вдариш…
Кожного разу, як дивлюся, ти вже на спині!
Давай, валимо звідси.
Чекай.
Ходімо.
Ти переможеш у перестрілці з наркобароном?
Ні, в Англії не носять зброю.
Це ж ти з Філадельфії.
Що ти робиш?
Не можу так взяти пістолет. Дай його правильно.
- Рон пишався б тобою. - Та годі. «Рон пишався б.
Рон пишався б».
Лайно!
Ходімо.
Дідько!
Гаразд. Я відволічу.
А ти в цей час застрелиш хлопця.
- Готовий? - Ніколи не був готовішим.
На три.
Один, два…
Зачекай. Не рахуй так.
Давай у зворотньому. Мені так краще.
Три, два, один.
- Давай, пішов. - Мій час.
Ти, виродку!
Вб'ю тебе, виродку!
Дідько!
Що це в біса таке? Я пустий!
Бляха! Майже влучив.
- Так, справді. - Так.
Він перезаряджає.
За мною, швидко.
Зачекай. Зачекай на мене.
Чорт забирай!
Як це я в нього промазав.
Я влучив. Приціл…
Приціл збитий.
Кевіне, ти просто не вмієш.
Треба подумати.
Тут має бути щось, що ми можемо використати.
А що ми не можемо? Ось це.
Набоїв більше немає.
Кевіне, зосередься.
Це бутафорія.
Це просто купа сраної бутафорії.
Ось воно.
О, ні! Дідько, ні!
Дідько, ні!
Попався, вилупку!
От лайно!
Гаразд.
Тримай його дупу.
Думав, що все закінчилося, так?
Але я подорожую не сам.
Ні, зі мною мої друзі.
Дозволь представити,
це пан Вибий і пан Лайно.
- Кевіне, замовкни! - Так.
Ні, я маю ще.
Але я… Тримай цього виродка!
Дідько! Я думав, ти тримаєш і ноги.
Лайно! Так…
Ми надрали йому дупу.
- Я надрала. - Та немає «я» в команді.
Дай п'ять. Ходімо звідси.
Ходімо. Обережно.
Обережно, рушаймо.
Вдарив мене ногою в ніс.
Сучий син!
Біжимо.
Зачекай. Гей, зачекай хвилинку.
Джордан, повільніше.
Це урвище. Це урвище!
От лайно.
Стрибай. Треба бігти.
Я не можу. Це занадто далеко.
- Вибач. - Господи боже! Просто стрибай!
Біжи! Рятуйся!
Ні! Ми обидва вийдемо звідси. Поквапся, бляха-муха.
От дідько.
Дідько!
Чорт забирай!
Уперед!
Лайно.
Чому не відповіла, що теж кохаєш мене?
Я не знаю. Ми просто, типу, мало знаємо одне про одного і…
Щось скажеш перед тим, як винесу тобі мізки?
Не вбивай мене.
Гаразд? Не мусиш цього робити.
Ти не мусиш цього робити.
Так. Слухай…
Навіщо ти це робиш?
Припини.
Стій.
Дивись на мене, я стріляю.
Дивись на мене.
Я знаю, що там нічого немає.
Лайно!
Іди додому. Адже десь є герой, якому потрібен дурнуватий напарник.
Що ж, ти вже не сам.
Я втримаю. Обіцяю.
Кевіне, зосередься.
Я твій боржник.
Я йду за тобою. Я вже йду.
Це простий стрибок.
Три, два, один.
Так!
Агов!
Іди сюди.
Джордан, ні. Давай, вставай. Вставай!
Джордан, ні.
Дивись на мене.
Не вмирай! Я не дам тобі померти.
Облиш, Джордан, ти ж не…
Ти не можеш померти. Не…
Давай, Джордан, вставай! Не…
Джордан!
Я стрибнув. Я вже тут.
Джордан?
Я, бляха, стрибнув!
Я, бляха, стрибнув.
В біса… Дихай.
Браво.
На цьому все, народ.
Браво.
- Добре. - На цьому все?
- Агенте Гарт! - Тренере Рон?
Так!
Круто!
Що це за хрінь коїться?
Було добре працювати з тобою.
Без образ, чувак. Вибач.
Кевіне!
Привіт.
Та ні, Джордан.
Ти теж брала участь?
Так. Вибач, Кевіне.
Джордан.
Я повірив, що тебе вбито.
Кевіне…
Ні…
Ну, я, мабуть, радий, що ти жива.
Ну…
Магія кіно…
- Добре. - Магія кіно.
Дуже добре.
6 ТИЖНІВ ПО ТОМУ
Джордан, ні. Давай, вставай! Вставай!
Джордан, не смій. Не вмирай!
Давай, Джордан, вставай. Не…
Джордан!
Я зробив це, я стрибнув. Я вже тут.
Джордан?
Я, бляха, стрибнув.
Я, бляха, стрибнув!
СВІТЛОЇ ПАМ'ЯТІ ДЖОША ГАРТНЕТТА (1978-2020)
Ну що?
Це, мабуть, найдивніший фільм, який я бачив.
Такий химерний і…
жорстокий.
Та все ж…
справжній.
Так не навчиш грати.
- Зацінив, так? - Зацінив?
Я люблю басейни-нирки.
Та знежирений гоголь-моголь.
У цей фільм…
я закохався.
Він закохався.
Як це — бути головним героєм у власному бойовику?
Кевіне, прошу.
Та сама сцена.
Ні, годі вже, хлопці.
Я зрозумів дві речі.
Перше — це небезпечно.
Це, в біса, небезпечно. Тобто
мене підпалили, били битою по голові,
били руками, ногами.
- Будуть шрами. - І було смішно.
- Мають бути. - Я серйозно.
Не знаю, чого ви смієтеся. Я серйозно.
- Матиму проблеми через це. - Бляха, так!
Це не…
Це не «бляха, так».
Це серйозна річ.
Друге, що я дізнався, це те, що…
не існує ніякого провідного актора.
Тому що ти ніщо без своїх колег.
І ви мені все це дали. Тож дякую вам.
Ідіть усі сюди.
- Браво. - Розділіть це зі мною.
Зачекай. Я отримаю найбільше?
Так, найбільше.
Мило. Я забув запитати.
Час святкувати.
- Так. - Схоже, у нас з'явився хіт.
- Клоде, вітаю! - Так.
Вітаю вас всіх.
Пані та панове, сьогодні маємо справжнє свято.
Зачекай. Не смій спойлерити.
Потрібна певна драматична пауза.
Гаразд, потроху.
Ви знаєте, що я не велика шанувальниця цих високобюджетних бойовиків.
Знову вона зі своєю любов'ю до модного іноземного кіно.
У мене вибагливий смак. Моя фішка.
- Самі ж просили. - Далі.
Цей фільм Клода ван де Вельде зворушив мене, скажу вам.
Це неймовірний фільм. Я бачив його 27 разів.
Команда ван де Вельде у нас.
Герой цього фільму — не зірка бойовиків,
як ви могли б очікувати, а той, хто дійсно рятує світ.
Сьогодні він завітав.
Пані та панове, білка Сассі.
Ви набагато більші в житті.
Дідько, ні!
Переклад субтитрів: Dmytro
Творчий керівник: Юрій Лаховський