Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Et bryllup indebærer altid en afsked. Afsked med barndomshjemmet eller friheden.
For mig er det her bryllup...
Jeg er født og opvokset i det her palæ. Det er gammelt og ramt af fugt.
Efter fars død svandt formuen jo gevaldigt ind.
Min storesøster, Peyker, føder her sit første barn.
Hun er gift med Nihat, som hun elsker.
Måske mest fordi dem, hun helst vil elskes af, ikke vil have hende.
Så er det overstået.
Tillykke til jer begge. Gud velsigne barnet.
Min mor, fru Firdevs.
I dag siger den nybagte mormor farvel til sin for længst tabte ungdom.
Mor! Mor, kom og se barnet.
-Hr. Adnan er lige ankommet... -Typisk.
Bihter, min søn bringer os allerede held. Hr. Adnan er kommet på besøg.
Egentlig vil han ikke vide af gæster på sådan en dag.
Men nu er det trods alt hr. Adnan. Mors store jagtbytte.
Hr. Adnan, sikke en ære.
-Tillykke, Nihat. -Tak.
Katina.
-Velkommen. -Tak.
Brug testellet i vitrineskabet.
Har De givet fru Firdevs besked? Bare lad mig.
Hr. Adnan? Mener du det?
Han er på lykønskningsvisit. Men De er jo lidt sløj, så De kan bare hvile Dem.
Nu ikke så næsvis, Bihter. Gå ned, og sørg for, at han bliver her, til jeg kommer.
Jeg vil invitere ham til middag.
Skal mormor slet ikke se sit nye barnebarn?
Bihter, min kære. Du kan lige vove at kalde mig mormor foran hr. Adnan.
Fru Firdevs nægter nu at agere mormor, ligesom hun altid har nægtet at agere mor.
Morfar Melihs frie og magelige livsstil gik i arv til familiens kvinder.
Far var knap nok kendt ved navn.
Han blev omtalt som fru Firdevs mand. Endda lige indtil han døde.
Vi kvinder nyder godt af morfars ry og den komfort, han skabte for os,
og sætter en ære i at bære vores klæder ordentligt.
Før far døde, kom der mange og leverede modeblade til huset.
Men kun indtil pengene blev knappe.
Det var et lynvisit. Vi nåede ikke at byde på te.
Jeg kan desværre ikke blive. I det mindste fik jeg gjort min hensigt klar.
Går De, hr. Adnan? Mor ville ellers invitere Dem til middag.
Jeg nåede det, inden De gik.
-Hr. Adnan, bliver De ikke og spiser med? -Fru Firdevs.
De er elskværdig såvel som elegant, men De bør fejre dagen med familien.
-Jeg skal hjem til børnene. -Så må det blive en anden dag.
-Det ville i al fald være en ære. -Tillykke med Deres barnebarn.
Hvad fniser du ad? Så sig det dog. Jeg har ondt over det hele.
-Jeg orker dig altså ikke lige nu. -Sig det nu.
Bihter her er vores vordende brud. Hr. Adnan har bedt om hendes hånd.
Din lykke er gjort. Ja, vores alles lykke er gjort.
Du bliver fruen i det pragtfulde palæ.
Katina!
Det havde jeg ikke ventet af hr. Adnan. Hvor vover han?
Og så en mand i hans alder og endda en far til to. Det er da absurd.
Der brast fru Firdevs drøm om at blive fruen i selvsamme palæ.
Hendes drømmemand vil hellere have hendes datter.
Hvor uhyrligt. Er den mand bare ude efter en barnepige til sine børn?
Jeg havde nu heller ikke regnet med min søsters accept.
Hun må trods alt nøjes med en mand, der bor under svigerfamiliens tag uden at kny.
Hvad mener I dog?
Hr. Adnan vil giftes med Bihter. Er I klar over, hvad det betyder?
Lykken tilsmiler os.
Den eneste, der rent faktisk er for det ægteskab, er min kære svoger.
Han håber selvfølgelig på at drage nytte af forbindelsen til hr. Adnan.
Bihter, din mening er jo også vigtig. Hvad siger du?
Hr. Adnan... Adnan.
Adnan.
En billet væk herfra.
-Det kan godt fikses lidt mere op. -Så gerne.
Sofaen skal stå her, og resten skal ned i kælderen.
Så gerne.
Ja, de var for tarvelige til så elegante omgivelser.
-Deres te, fru Bihter. -Du skal kalde hende "min frue".
Javel, hr. Adnan.
Du har udrettet meget på kort tid, Bihter.
Adnan, jeg er så spændt. Det hele skal jo stå klart til, når børnene kommer.
Vil de mon kunne lide det? Og vil de kunne lide mig?
Jeg havde samme bekymring, men mademoiselle skal nok hjælpe dem på vej.
Men hvem skulle da ikke kunne lide dig? Du er jo skøn.
Hr. Adnan, børnene er hjemme.
-Far! -Opsedasse.
Velkommen.
-Skal jeg kalde Dem "mor"? -Mor eller søs.
Du bestemmer selv, Bülent. Du kan også kalde mig Bihter.
"Bihter" ville være respektløst, og jeg har allerede en storesøster.
Jeg kan ikke huske min mor.
-Må jeg godt kalde hende "mor"? -Ja.
Kan du lide den nye indretning?
-Far. Hvordan har De det? -Godt.
-Goddag, fru Bihter. Tillykke. -Mange tak, Nihal.
Kald mig endelig "Bihter".
Mademoiselle De Courton, børnenes reservemor og en vigtig del af familien.
Tak, hr. Adnan. Må jeg ønske Dem tillykke, fru Bihter?
Endelig møder jeg denne elegante unge dame, Adnan har fortalt mig så meget om.
Har De flyttet rundt på møblerne?
Hvad er der blevet af alle min mors møbler?
-De er vel ikke røget ud? -Nej da.
Vi har skam beholdt det hele. Bihter ønskede bare lidt fornyelse.
Vi kan måske se det igennem sammen.
Det behøves ikke. De ville jo ikke have min mening vedrørende fornyelsen.
Fordi jeg ville overraske jer. Jeg har spoleret det hele.
Alt er splinternyt. Det er vidunderligt.
Sikke et førstehåndsindtryk.
Jeg vil udbringe en skål for vores nye liv, Bihter og mine børns hjemkomst.
Velbekomme. Blev I overrasket?
-Behlül! -Bülent.
Det er længe siden. Jeg har savnet dig.
Hvor er du tung. Hvad fodrer faster dig med?
Vi havde nær glemt, hvordan De ser ud, hr. Behlül.
-Jeg ville give de nygifte lidt fred. -Pjat. Hils på din tante.
Bihter, jeg har vist nævnt min nevø Behlül.
Fast inventar her i huset siden gymnasietiden.
Jeg ønsker jer et lykkeligt ægteskab.
-Det er mig en fornøjelse. -Tak, Behlül.
De har allerede været godt i gang her i huset. Her ser yderst moderne ud.
-Vil hr. Behlül slet ikke hilse på mig? -Er den lille splejs jaloux?
-Kom her. -Lad mit hår være.
Jeg vil gerne frabede mig fysisk kontakt.
-Og ikke alle de kindkys til højtiderne. -Jaså?
-Mademoiselle De Courton. Godaften. -Velkommen, Behlül.
Jeg vil gerne udbringe en skål for familiens nye medlem,
nemlig farbrors henrivende hustru, Bihter.
Det bliver nok ikke sidste gang.
Jeg håber, at vi kan skabe smukke minder sammen her i huset.
Jeg ønsker at elske og at være elsket.
-Min kære ven... -Bonjour. Må jeg komme ind?
Vi er lige straks færdige, fru Bihter.
Jeg håber, De når at opleve en sådan lykke og ej lader sjælens blomst visne.
Nihal. Du er efterhånden blevet en ung dame.
Skal vi tage til Beyoğlu inde i byen og få syet noget nyt tøj til dig?
Du render jo stadig rundt i børnetøj.
-Hun må ikke falde bagud i undervisningen. -Det er en enkelt dag, mademoiselle.
-Nihal, vil du have nogle nye kjoler? -Meget gerne.
Jeg håber ikke, De er alt for skuffet, mademoiselle.
Jeg er stadig Deres lille, søde Nihal.
-Giver du far besked? -Naturligvis.
Slip mig, Behlül.
-De damer. -De opfører Dem som et barn, hr. Behlül.
-Mon dieu! Han driver jo af sved. -Det gør da ikke noget.
Er der fællesundervisning for alle husets damer?
Tør sveden af panden.
Nu må du ikke blive for misundelig, men jeg skal have syet nye kjoler i dag.
-Så kommer bejlerne nok snart rendende. -Meget morsomt.
Ikke så meget snak, Nihal. Hvis du er gammel nok til at gå i kjoler,
skal det også afspejles i din opførsel.
Jeg beder Beşir gør bilen klar.
-Min datter og jeg skal på indkøb. -Dit lommetørklæde.
Behold det.
-Bravo, bravo. -Han er godt nok dygtig.
Da far sagde, han ville giftes med dig, var jeg meget imod det.
-Jeg anede ikke, I havde diskuteret det. -Han ville gerne have min billigelse.
Jeg frygtede, at far ville elske mig mindre, når du kom ind i billedet.
Det er jo slet ikke muligt. Og det er ikke det, jeg ønsker, Nihal.
Jeg vil have, at vi bliver bedstevenner.
-Det beklager jeg. -Det gør ikke noget.
-Jeg er bare så træt. -Det er dejligt bare at ligge i dine arme.
-Det er jo ikke hver gang. -Du behøver ikke bortforklare noget.
Du er så smuk, at jeg bliver nervøs for at være utilstrækkelig.
Husk nu at tage din mikstur. Sov godt.
I morgen er det vores etårsdag.
I et år har jeg drømt denne blide og dejlige drøm.
Drømmen om at være hr. Adnans hustru.
-Det lyder som en slem hoste, Beşir. -Den får jeg altid sidst på årstiden.
Nå. Jeg vil gøre jollerne klar. I må hellere se at blive færdige.
Lille frøken Nihal er godt nok længe om at blive klar.
-Hun er jo også blevet en ung dame. -Nu kommer hun endelig.
Hvis I er klar, vil jeg tillade mig at præsentere frøken Nihal.
Vent nu lidt. Hvem er dog denne unge, elegante dame?
Jeg kan slet ikke kende hende.
Jeg har endnu ikke vænnet mig til at gå i lange kjoler.
Tante, Deres udsøgte stil præger alle aspekter af vores liv.
-Far. Hvordan ser jeg ud i dag? -Min Nihal er smuk hver eneste dag.
Jovist. Men den store bedrift vil være at bevæge sig rundt i den kjole.
Det er en kunst i sig selv og kan afsløre, hvor elegant man egentlig er.
Det lykkes ikke rigtig for dig, min kære Nihal.
Jeg bliver nervøs, når I stirrer sådan på mig.
Den kunstart er allerede perfektioneret af fru Bihter. Se her.
Tak, tak. Men jeg har ikke tid til Deres komplimenter.
-Skal vi ikke af sted? -Jo. Fru Firdevs venter.
-Har du inviteret dem? -Jeg ville samle hele familien.
Vil du da ikke have din mor med til etårsdagen?
Bland dig udenom, Nihal. Kom nu, jollerne står klar.
Jeg håbede, vi kunne være alene. Men det er for sent at lave om nu.
Far.
-Min herre, jeg kan godt tage over. -Nej. Jeg har savnet det her.
Jeg smider skam ikke årerne fra mig, bare fordi hr. Behlül har overhalet os.
Nuvel.
Bihter. Jeg troede, du ville blive glad.
Det er vores etårsdag. Det er så sjældent, at vi nyder et måltid for os selv.
-Jeg så helst, at vi ikke spiste med dem. -Jeg troede, du gerne ville se dem.
-Jeg besøger dem selv, når jeg vil se dem. -Undskyld.
Velkommen. Skal vi gå denne vej?
Nihat, Peyker, Feridun. Kom så, Peyker.
De behøver ikke ulejlige Dem. De henter Dem, når vi er klar.
Jeg får en ubændig trang til at sætte i løb, når jeg kommer ud i naturen.
Jeg kunne måske løbe efter Dem.
Jeg gætter på, at De er hurtig, men jeg er nu også ihærdig i min jagt.
-Hvad så, hvis De fanger mig? -Så griber jeg fat i Deres arme.
Hvis det var så let, havde De nok fanget mig for længst.
-Vildmændene kommer, Beşir. -Pas på, De ikke falder, unge herre. Vent.
Skal vi bare sidde her hele dagen?
Lad nu være med at surmule.
Jeg føler mig ikke tæt på nogen af dem lige nu. Jeg er mutters alene.
Du har da mig. Kom, lad os spadsere.
Nu skal I få nogle druer. Værsgo.
Nihal, din nye stil klæder dig, søde.
-Nu er du blevet en fin, ung dame. -Tak, fru Firdevs.
Jeg er ikke ved så godt helbred lige nu. Og vi ser jo ikke meget til jer...
Behlül, hvad har du af spændende nyt?
Deres datter har tændt et lys i vores liv.
Hun har fornyet stilen i hjemmet og gjort Nihal til en ung dame.
Tak, Behlül.
Jeg havde aldrig gættet, at Bihter ville være sådan en lise for min sjæl.
Hun gør mig blød om hjertet.
Gid, det kun var hjertet, han blev blød om.
Tak, min elskede. Jeg bliver helt pinligt berørt.
-Hvad forærer De Bihter, hr. Adnan? -Det må være en meget fornem gave.
Jeg ville vente til i aften, men nu er snakken jo faldet på den...
Beşir.
Skal vi spadsere lidt, mademoiselle? Jeg har ingen appetit i denne varme.
-Må jeg komme med? -Ja, kom du bare.
Jeg forventede ellers ikke en gave.
-Hvad er det for noget sludder? -Lad os tale om noget andet.
Eller måske ikke.
Et arvestykke. Jeg er sikker på, at den vil klæde Bihter.
Hvor elegant, hr. Adnan.
Den falmer i lyset af Bihters skønhed.
Mange tak.
Feridun.
Han ligner Dem på en prik. Hans blik, hans næse, hans hage...
Et kunstværk, der indeholder alle Deres smukke træk.
Der er noget ved Dem, der gør mig helt og aldeles vild indeni.
-Nogen kunne se os. -Der er ingen, der kan se os.
De gør mig utilpas. Jeg giftede mig ikke med min mand for at bedrage ham.
-Betyder det, at De ikke vil have mig? -Netop.
Kom nu. Bare et lille kys.
-Det er der ingen, der ser. -Jeg beder Dem...
Ville De vise mig mere af Deres skønhed, hvis ingen kunne se os?
Aldrig.
Er det derfor, De sitrer ved min berøring? Lad mig nu få et kys.
Det er, fordi De er så enerverende. Mor, Behlül vil fortælle Dem noget.
Behlül.
Hvad er det, der sker med mig?
Du forskrækkede mig.
-Du er stadig oppe. -Ja.
Du er jo brandvarm. Vinduet står jo pivåbent.
Lad det være. Jeg vil gerne være alene. Jeg har det så varmt.
-Hvad er der galt? -Ikke noget.
Jeg vil altså gerne være lidt alene, Adnan.
Adnan, Adnan. Adnan, har du taget din mikstur? Adnan.
Adnan? Adnan, Adnan.
Adnan, lad være. Lad være.
-Adnan, lad være. -Kig ud ad vinduet.
Adnan... Adnan.
Drømmen om at være hr. Adnans hustru...
Er Bihter vred, fordi hendes mor flytter ind?
Det ved hun ikke endnu.
Er det mon klogt at overraske hende med den nyhed?
Hendes mor lider af gigt, og det vil gøre hende godt at komme ud af det fugtige hus.
Skal jeg så flytte, hvis fru Firdevs kommer?
Bülent, jeg bliver så ked af det, når du tager sådan på vej.
Du skal kun på skoleophold.
-I tager Bülent fra mig. -Sikke forkælet du er blevet.
Nu havde vi ellers lige fejret, at du var blevet voksen.
Ti dog stille, og brug din energi på din tante i sygesengen.
-Så er det nok. -Jeg kan ikke få luft i det her hus.
Hvorfor skal jeg høre om min mors indflytning fra tyendet?
-Kom så, Bülent. -De behøver ikke gå for min skyld.
Hvad er årsagen så, Adnan?
Din mors gigt har ikke godt af fugt, så jeg foreslog, at hun tog et ophold her.
-Uden at rådføre dig med mig? -Et kort ophold.
I kender hende slet ikke.
Bihter har ret. Fru Firdevs forårsagede sin mands død ved at bedrage ham.
Trods det giftede du dig med datteren, og nu vil du lade den kvinde bo...
Så er det nok, Behlül! Bihter er min hustru.
Og "den kvinde" er min hustrus mor. Alt andet hører fortiden til.
Dagen er næsten omme. Er du stadig i gang, Katina?
Jeg mangler kun lige det sidste. Er der andet, jeg kan gøre for Dem?
Hvor er folk henne? De vidste vel godt, at jeg kom i dag.
Jeg blev taget imod af en bondeknold, der bare stirrede på mig. Her.
Har de slet ingen pli her i husstanden?
Fru Bihter er syg og har ikke forladt sit værelse. Børnene har terpet hele dagen.
Og hr. Adnan er vist i sit atelier.
-Og Behlül? -Han sagde, han ville til Beyoğlu.
Godt. Vi må holde øjne og ører åbne her i huset.
Sørg også for at holde dig på god fod med køkkenstaben.
Bare rolig, min frue.
Tak, fordi De tog mig med.
Jeg kunne godt drikke en kop kaffe.
Jeg føler mig kvalt ved tanken om, at fru Firdevs rumsterer rundt dernede.
Jeg nægter at lade hendes konstante gransken tage livet af mig.
Jeg vil også leve livet.
Bihter.
Er der noget galt? Er det farbror?
Bolsjer. Jeg bad dig købe bolsjer med hjem fra byen. Har du gjort det?
Bolsjer? Er du på jagt efter bolsjer her midt om natten?
Kom ind, så skal jeg prøve at finde dem.
-Hvorfor gav du mig dem ikke noget før? -Det glemte jeg. De er her et sted.
Det var dog et forfærdeligt rod.
Jeg vil ikke lade andre end mig selv rydde op herinde.
Gad vide, hvilke saftige sager du gemmer på her.
Der er vel en masse særlige blade under sengen.
Her. Ja.
-Du dufter dejligt. -Det her må være en drøm.
Det var ikke en drøm.
Bihter, du er brandvarm. Du har jo slidt dig selv helt op, din stakkel.
Skovturen, min mor... Der er altid et eller andet.
Jeg skal bare hvile mig lidt.
Jeg sender noget mad op og tilkalder lægen. Træk dynen lidt væk.
Katina, husk kopperne.
Er det, fordi jeg er her, at Bihter nægter at komme ned?
Hun har end ikke budt mig velkommen. Jeg begriber det ikke.
Hun har feber og er ikke i stand til at forlade værelset.
-Godmorgen, hr. Adnan. -Godmorgen.
Hun blev ellers aldrig syg hjemme i vores fugtige omgivelser.
Godmorgen.
-Fru Firdevs. Velkommen. -Tak, kære Behlül.
Lige som jeg frygtede, at ingen var hjemme.
-Men nu er jeg da mere rolig. -Fru Firdevs.
Behlül, kig lige på mig.
Du ser ud, som om du slet ikke har sovet. Er du nu også blevet syg?
Nej da, jeg har faktisk fået en god nats søvn.
Vejret er så ustadigt for tiden. Man skal passe på, man ikke bliver syg.
Far, sidder De med til undervisningen i dag?
Jeg skal tage mig af Bihter, skat. Hun skal måske bruge en læge.
-Før hjalp du altid med oversættelserne. -Der er da nogen, der er blevet jaloux.
-Aldeles ikke. -Jeg driller bare, søde.
-Jeg må hellere se til Bihter. -De lader til at være i bedring.
Eftersom De selv kan gå op ad trapperne.
Jeg klarer mig skam.
Men hvis Behlül vil gøre mig selskab, vil det gå noget lettere.
Med glæde. Denne vej.
Hun skal lige vænne sig til mig.
Bihter?
-Det var sødt af Dem. Tak. -Ingen årsag.
Jeg var ellers lige ved at blive fornærmet.
Men du har det vist ret skidt, så det var jo unødvendigt.
-Hvor slem er din feber? -Du er ikke Jordens omdrejningspunkt.
Jeg ved nu ikke. Måske er jeg.
Jeg laver noget dejlig suppe til dig. Deres mad bliver du da aldrig rask af.
Deres køkken trænger vist også til en ordentlig overhaling.
De laver alt for meget husmandskost. Og det har du ikke fået lavet om på.
Bliver du her så længe, at du kræver menuændringer?
Jeg bliver her ikke permanent.
Men det kunne jeg godt, hvis det skulle blive nødvendigt.
Hvad skal det betyde? Jeg er ikke i humør til at afkode skjulte budskaber.
Jeg er ret ligeglad med, at Behlül boede her, før du flyttede ind.
Men det sømmer sig ikke, at han er blevet boende efter brylluppet.
Især når han er en så notorisk skørtejæger,
er det modigt af hr. Adnan at lade ham bo under samme tag som sin kone.
-Hvad i alverden fabler du om? -Tag det nu roligt.
Hvis folk ser jer to gå rundt sammen, kan sladderen hurtigt gribe om sig.
Det samme gælder faktisk Nihal.
Du er den største sladdertante, jeg kender.
Jeg forstår dig ikke, Bihter. Din vrede mod mig har forblændet dig.
Du giftede dig med ham uden at have nogen interesse i ham, og nu...
Min skat. Min kære datter...
Tror du, at man ikke kan se skuffelsen i dit ansigt?
Se selv, hvor tydeligt det er.
Jeg elsker min mand. Hold dine latterlige teorier for dig selv.
Nuvel. Så siger vi det.
Jeg laver noget suppe til dig, og imens kan du komme i tøjet.
Gør dig nu lidt umage, ikke?
Velkommen ind i vores liv, fru Firdevs.
De andre sendte Bülent væk med vilje. Og nu rejser De også bort.
Jeg skal kun på et kortvarigt visit.
Det er så længe siden, jeg har været hjemme i Frankrig, søde.
Alle, der er til gene, bliver sendt væk for at føje fru Bihter.
I var blevet så gode venner. Hvad gik galt?
Bihter kan ikke lide andre mennesker. Hun kan kun lide sig selv.
Først nu bemærker jeg, hvor falsk hendes latter er. Hun sendte Bülent væk.
-Og nu rejser De også. -Jeg rejser da af egen fri vilje.
-I er vel ikke færdige? -Jo, lektionen er netop slut.
-Nihal, spil noget for mig. -Jeg har ikke lyst. Gå din vej.
Nihal, hvad med om I går ud og får noget frisk luft i haven?
Så sender jeg et par glas te ud til jer. Allez, allez.
Behlül, alle forlader mig. Og dine besøg er så flygtige.
Snart er jeg mutters alene i det kæmpestore hus.
Du må tilpasse dig de nye tider.
Giv ikke op, selvom livet fører dig og dine nærmeste ned ad forskellige stier.
Politisk mægling må være en af dine skjulte interesser.
-Hvad har du af tekster på dit værelse? -Kom her.
Kærlighed kan være en stærk medicin.
Nihal glemmer alle sorger sammen med Behlül.
Deres te, fru Firdevs. Hvad med Dem, fru Bihter?
"Min frue." De skal kalde mig "min frue"!
-Hvor mange gange skal det siges? -Undskyld.
Jeg tager en kop kaffe i haven.
Hvad laver I to herude? Nihal, min kære, hvordan går det? Har du det godt?
-Du er på benene igen. -Ja.
Jeg følte mig af en eller anden grund pludselig helt sløj.
-Men jeg har det bedre. -Dejligt.
-Så vil jeg smutte. -Hvorhen?
-Ind til Beyoğlu. -Må jeg komme med?
Jeg har en aftale, men du kan komme med i morgen.
-Måske vil Bihter gøre os selskab. -Måske.
Du har vel en aftale med en ung dame i dag.
Nu skal du ikke være jaloux.
Blåt klæder dig.
-Deres kaffe, min frue. -Jeg har ombestemt mig.
-Det var tidligt. -Jeg blev tidlig færdig.
Min elskede.
Dejligt at se dig på benene igen.
Nihal har det ikke godt.
Hvad med at tage ind til byen og more os lidt i aften?
-Vi fik jo ikke fejret vores årsdag. -Jeg skal jo tage mig af Nihal.
-Jeg forstår. -Nu er du vel ikke vred?
Ellers ved jeg, hvordan vi kan forsones.
Ikke lige nu. Ikke nu. Adnan, Adnan.
Du er så smuk.
Din hud, din duft. Der er noget særligt ved dig i aften.
Knap den op. Kom nu. Hurtigt, hurtigt.
Læg dig.
Jeg har Nihal i tankerne...
Værsgo, skat.
-Var det hele en drøm, Behlül? -Bihter.
-Hvad bestiller du her? -Var det bare en drøm?
-Ja. Vi havde vist begge et mareridt. -Du fortryder altså?
Du stinker jo. Jeg var bare endnu en engangsfornøjelse for dig.
-Nej, du var ikke. -Hvad så?
Jeg kan ikke blive klog på dig.
Da du lagde dig i sygesengen, troede jeg, at du havde fortrudt det.
Derfor prøvede jeg at holde mig væk. Men jeg kan ikke få den nat ud af hovedet.
Jeg ser den for mig, hver gang jeg lukker øjnene.
Når du går forbi mig, holder jeg vejret for ikke at indånde din duft.
Hvorfor kom du op på mit værelse den nat? Hvad var du ude efter, Bihter?
Lad os bare sige, at jeg ønsker at brænde op. Det er derfor, jeg er her.
Hvad med dig? Vil du brænde op med mig endnu en gang?
Du er ligesom mig, Behlül.
Hvordan kan det være, at du er så modig? Og så skødesløs.
Hvad hvis farbror vender tilbage?
Det her ville ikke chokere nogen. Jeg er trods alt fru Firdevs datter.
Overraskelsen ville hurtigt fortage sig.
Hvis de opdager os, kan vi rejse væk sammen.
-Mener du det? -Jeg vil tage hvor som helst hen med dig.
Hvis de opdager os, rejser vi væk.
Far.
Skal du ikke tegne mit portræt færdigt?
Det er ikke let at færdiggøre dit portræt, når du er under forandring.
Først når jeg er tilfreds med det, kommer du op på hylden.
-Vi tager ind til Beyoğlu i dag. -Det var lige det, Bihter gerne ville.
-Du kunne komme med. -Jeg skal arbejde.
Har I kurrer på tråden? Visse nætter sover du her.
Alt er godt. Jeg lægger mig bare, hvis søvnen lige pludselig melder sig.
-Jeg er jo blevet gammel. -Sikke noget sludder.
Du har stadig mange gode år igen.
-Godmorgen. -Godmorgen.
Bihter, du ser fortryllende ud i dag.
Jeg ville stadse mig lidt ud, nu hvor jeg rent faktisk kommer ud af huset.
Peyker og din svoger kommer i dag. Så får du ikke set dem.
Det vidste jeg ikke. Nu har jeg en aftale med Nihal.
-Vi kan godt udskyde det for min skyld. -Sludder. Det er trods alt kun Peyker.
-Hvor skal I hen? -Ind til Beyoğlu.
Skal du også med, Behlül?
Jeg er de smukke damers ledsager i dag.
Hvis ikke jeg var plaget af smerter, tog jeg gerne med.
-Bilen holder klar. -Vi kommer nu Beşir.
Velkommen.
Jamen dog. Feridun. Se lige de nuttede kinder.
Han er godt nok vokset, siden jeg sidst så ham.
-Du burde måske se ham noget oftere. -Goddag, Nihat.
Mor har først lige sagt, at I kom. Jeg havde ingen anelse.
Jeg har lovet Nihal en tur til Beyoğlu.
Hun er ensom, nu hvor Bülent og mademoiselle er væk.
-Og hr. Adnan? Vi vil lige hilse på ham. -Han skal arbejde. Behlül ledsager os.
Hr. Nihat forklejner vist hr. Adnans arbejde.
-Behlül dog. -Det var bare en lille spøg.
Bihter. Du ved da godt, du ikke må give mænd som Behlül det forkerte indtryk.
Han kan let fejlfortolke din intimitet.
Bare rolig, jeg giftede mig heller ikke med min mand for at bedrage ham.
Det er bare et søsterligt råd.
-Hav en vidunderlig dag. -I lige måde.
For første gang i mit liv forstyrrer den slags stjålne blikke mig ikke.
Tværtimod vil jeg lade dem bore sig dybt ind i mit indre.
Jeg har stadig mange steder at vise jer bagefter.
Deres dessert. Velbekomme.
Godt vi kom. Jeg fik kuller af at være derhjemme.
-Så må vi hellere gøre det noget oftere. -Ja.
-Bihter. -Ligeud og så til venstre.
Natten kan ikke komme hurtigt nok. Jeg higer efter at kærtegne din hud.
-I nat? -Nu, hvis det var op til mig.
-Jeg skal forsøge at komme. -Ikke forsøge. Kom.
-Alle og enhver kan se os. -Og du behøver ikke gå igen.
Nå, der er I. I må have tømt Beyoğlu for alt, hvad der er værd at købe.
-Far. -Skat.
Du vil slet ikke kunne kende mig, når du ser mig i de kjoler, jeg får syet.
-Skat. -Ønsker du da at være uigenkendelig?
Nej, nej. Alle kan jo genkende mig som hr. Adnans datter, uanset hvad jeg har på.
Se bare, hvor fine fornemmelser den unge dame er begyndt at få.
I dag opdagede jeg et helt nyt Beyoğlu i jagten på Bihters hemmelige butikker.
-Men det var det værd. -Jeg er tilfreds.
Hvor skønt.
Det var vel en fornøjelse at gå arm i arm med Istanbuls to fineste unge damer.
Rygtet siger ellers, at du ingen interesse har i tyrkiske kvinder.
-Er dit skørlevned da så velkendt? -Det er ondsindet sladder, farbror.
En spadseretur med to fine damer er jo heller ikke skørlevned.
Hvad har folk dog ikke tænkt? Den ene er din tante, og den anden...
Nej, vent. Så tæt en familierelation er den kære Nihal jo i grunden ikke.
Så går sladderen nemt, hvis folk ser jer sammen så tit.
Vorherre bevares.
Hvad nu? Vi skal da ikke bekymre os om andres meninger.
Hvad er det dog, De siger? Vi er alle én stor familie.
-Bihter, skal vi gå i seng? -Ja, skat.
Jeg håber ikke, jeg har krænket nogen. Har jeg nu jaget jer væk?
Det var tydeligvis en spøg. Godnat.
-Godnat. -Godnat.
Godnat, Behlül.
Min mor mistænker noget luskeri.
-Hun prøver at føre dig og Nihal sammen. -Sikke noget sludder. Hun driller os bare.
Hun kan opnå, hvad end hun sætter sig for.
-Og nu holder Beşir skarpt øje med os. -Hvordan lægger du mærke til den slags?
Jeg har travlt med at betragte dig.
Min mor bedrog min far, og efter hans død arvede vi andre hans mistænksomhed.
Det må du da have hørt om før, Behlül.
Ja, men det betyder ikke noget for mig.
Er det derfor, du aldrig tog næste skridt med min søster?
Bihter...
Jeg lærte Peyker at kende gennem dig.
Jeg havde godt nok hørt, at hr. Melih havde to smukke børnebørn.
Men da jeg mødte hende, var hun gift.
Selv hvis hun ikke havde været gift, ville du kun kunne fornøje dig med hende.
Du ville aldrig have præsenteret hende for hr. Adnan som din vordende brud.
Men din farbror gjorde fru Firdevs anden datter til fruen i dette palæ
til alles overraskelse.
Er det virkelig det, vi skal tale om, mens du ligger her i mine arme?
Så må vi hellere være forsigtige, når nu man holder øje med os.
Du sagde, at vi kunne rejse væk, hvis vi blev opdaget.
-Hver ting til sin tid. -Hvad venter vi da på?
Tror du ikke, jeg gerne vil rejse væk med dig?
Ved du, hvordan det føles at vide, at du ikke kan overnatte her?
Fordi du er nødt til at gå ned og lægge dig i en anden seng.
-Jeg bliver nødt til at gå. -Du burde slet ikke være kommet.
-For du bliver altid nødt til at gå. -Hvad?
Du ender altid med at gå. Du bragte det selv på bane.
-Hvad er det, du siger? -Du fik jo, hvad du kom efter.
Og nu går du ned til min onkel og falder i søvn i hans arme.
Du burde altså indtage det her politiske vakuum.
Dem her når dig ikke til sokkeholderne, hvad angår anseelse og magt.
Det er ikke noget for mig. Der er du nok mere velbevandret.
Jeg støtter gerne op om, at du går en mere seriøs vej.
Jeg er bedre til at lytte og observere.
Der er noget forandret ved dig. Du kommer ikke ud af huset så ofte mere.
-Er der noget galt? -Det er det opbrud, vi ser i disse tider.
Modstanden mod fez-forbuddet.
Alt postyret her, i Fatih, Erzurum, Rize og Maraş er ødelæggende for nattelivet.
-Det føles, som om jeg bliver kvalt. -Nå! Føler hr. Behlül sig kvalt?
-Skal han så på skørtejagt? -Lad ham dog være.
Jeg smutter. Jeg skal nå at købe nogle ting med til Nihal og fru Firdevs.
- Mangler du noget, Bihter? -Bolsjer. De sædvanlige.
Jeg skal have din mening om noget.
Hvad synes du om fru Firdevs idé om at sætte Nihal og Behlül sammen?
-Er det virkelig så morsomt? -Også i den grad.
Jeg ved godt, at hverken Behlül eller Nihal er interesseret i hinanden.
-Men Nihal er meget ensom. -Derfor skal du vel ikke gifte hende væk.
Du fik hende til at føle sig som en kvinde med de kjoler.
-Nu vil hun gerne elskes som en kvinde. -Adnan, altså. Det er da noget værre vås.
Det havde jeg ikke ventet af dig. Min mor må have forgiftet dine tanker.
Hvorfor er du så meget imod det?
Du kommer godt ud af det med Behlül. Er der noget, du ikke fortæller mig?
Mens han tager ind for at fornøje sig med skøgerne i Beyoğlu,
skal jeg sidde her og mægle en forening med min datter. Hvor skønt.
Når Nihal en dag selv ønsker at blive gift, skal jeg nok støtte op om det.
Men det, der sker her, er, at min mor har tilsidesat alle lidelser og sygdomme
for at lege Kirsten Giftekniv. Nu har vi været gæstfri nok.
-Bihter. Bihter! -Bland dig udenom.
Fru Firdevs, det er en solrig dag. Det vil gøre Dem godt at komme ud i haven.
Eller føler De Dem rask nok til at flytte hjem?
Især nu hvor Deres rænkesmederi slår fejl.
Hvorfor vil du sende mig væk?
Du undgår mit blik. Hvilke synder prøver du at lægge skjul på?
-Hvad med Deres egne synder? -Giv nu bare op, Bihter.
Jeg så de blikke, I sendte hinanden.
Jeg er her for at beskytte dig fra det giftige morads, din tåbe.
Må jeg være fri? Jeg vil gerne have, at du straks forlader mit hjem.
Du har udnyttet min mands velvilje nok. Det slutter nu.
Hvad foregår der? I skræmte mig.
Ikke noget, Nihal. Gå tilbage til din undervisning.
Hvorfor pakke det ind, skat? Nihal er blevet en voksen dame.
Hun har ret til at vide visse ting.
-Bihter skældte mig ud på grund af dig. -Så er det nok, mor.
Hvad? Du har da selv lige sagt, at Nihal stadig er for ung til at blive gift.
-Hvad mener De, fru Firdevs? -Min mor vrøvler. Tag dig ikke af hende.
Nu må du ikke korrumpere det stakkels barn.
De søgte måske panisk en mand at blive gift med, da De nåede en vis alder.
Men sådan et ønske har jeg ikke selv.
Åh, min kære Nihal. Hvor er du dog naiv og uskyldsren.
Behlül må gøre sig umage for ikke at skræmme dig væk.
Eller måske har jeg misfortolket Behlüls interesse i dig.
-Kan vi ikke godt droppe emnet? -Jeg er enig.
Bihter elsker dig som sin egen datter, så tanken om ægteskab skræmmer hende.
Men det er forfærdeligt at være alene. Du skulle bare vide, Nihal.
Nok har du folk omkring dig her i huset nu.
Men hvad gør du, når alle andre går hver til sit?
Du kan ikke bo sammen med Bihter og din far for evigt.
Netop derfor bør du ikke være så afvisende over for idéen.
De ved utvivlsomt bedre end jeg, hvor mange huse familien ejer i Istanbul.
Jeg kan blot flytte ind i det med den bedste udsigt. De må have mig undskyldt.
Alle i det her hus holder øje med mig. Alle.
Kære mademoiselle De Courton. Deres rejse virker uendelig lang.
Jeg har så desperat brug for Dem og Deres gode råd.
Jeg så aldrig Adnan som en ægtefælle, men som en billet til friheden.
Men ægteskabet, der skulle befri mig fra rollen som fru Firdevs datter...
...er nu ved at tage livet af mig.
Her kommer min yndlingsdel. Tre, to, en.
Værsgo, skat.
-Beşir. Beşir, se. -Bülent må være ombord.
-Jeg skal nok tage imod ham. -Skynd dig at hente ham hjem.
-Bülent er hjemme, faster. -Det må vi da håbe.
Maden dufter dejligt.
Du skulle ikke have ulejliget dig.
Pjat med dig. Nu har jeg også gjort et værelse klart til jer.
Jeg gætter på, at det bliver et længere ophold her på øen.
Faster, altså. Det er netop den snak, jeg er flygtet fra.
Hvilken snak?
Selv du har altså fået nys om fru Firdevs uforskammethed.
Det er til Bülent. Og den vordende brud bør holde lidt igen.
-Du må ikke drille mig, faster. -Så længe jeg kun driller...
-Beşir, hvor er Bülent? -Han steg ikke af færgen.
Så kommer han nok i morgen. Han er vel taget hjem til palæet.
Er jeg en alt for ringe erstatning for Bülent?
-Behlül. -Faster.
Du er en værre skarnsunge. Du har jo forsømt mig.
-Jeg er her da nu. -Stå ikke bare der. Sæt dig ned.
Jeg tager tilbage i aften. Jeg ville bare en tur rundt på øen med Nihal.
Du burde da blive et par dage, nu hvor du er her.
En anden gang. Jeg har meget at se til lige nu.
-Må vi låne din hestevogn? -Ja da. Beşir kan køre jer rundt.
Han kender alligevel vejene her bedre end kuskene på øen.
-Du er en værre ballademager. -Nihal.
-God fornøjelse. -Gør dig nu ingen falske forhåbninger.
Vent, til I kommer ud i de skønne omgivelser.
Hvor skal vi hen, Behlül?
Os to i en hestevogn er som en vidunderlig drøm.
Vi er skam flere end os to.
-Skal vi vende om? -Lad os fortsætte. Ud i det uendelige.
Sikke et postyr, fru Firdevs skabte med sine ord forleden.
Det var jo helt forrykt. Ikke sandt?
Jeg synes efterhånden ikke, det er så forrykt.
Jeg tror, du er blevet træt af den måde, du lever dit liv på.
Du søger forandring. Og nu håber du, at den her spøg kan være løsningen.
-Det hele er bare en leg for dig. -Slet ikke.
Du er den smukkeste blomst i hele bedet.
Væk er den Nihal, jeg plejede at drille og hive i håret.
Du er selv i vildrede. Hvorfor skulle du ellers være her?
Desuden har du jo et vist behov. Jeg kan da godt mærke, hvor meget du lider.
Du har et behov for at blive elsket.
Nu har du fundet en, der elsker dig, midt i den her ensomhed. Hvorfor ikke sige ja?
Det kan være, det forandrer os begge.
Jeg får smurt honning og æggehvider i ansigtet. Det er godt for huden.
Jeg får Katina til at lægge okrakerner i blød i et glas vand om aftenen.
Om morgenen drikker jeg så vandet. Det er simpelthen så godt for mig.
Nå, der har vi banditten. Hvor har du været?
Godmorgen.
Jeg var i Asmali i et par dage sammen med nogle venner.
Behlül? Hvad med et glas vand, min kære Bihter?
Vi har savnet dig. Her er efterhånden så mennesketomt i huset.
-Altså udover os. -Nihal sagde, Bülent ville være her.
-Hvor så du hende henne? -På øen.
-Nå. -Jeg vidste ikke, du skulle derud.
Det var da en fortræffelig idé at tage ud at besøge Nihal.
Nå, hvornår vender hun så hjem?
Hun og Beşir kommer i dag. Det var ret spontant, at jeg tog derud.
Jeg var ved at gå til af længsel efter ham, mens han rendte og bejlede til Nihal.
-Du virker distræt, skat. -Ja, det er jeg vel.
Det sker ofte for tiden. Det har jeg også lagt mærke til.
-Jeg er muligvis gravid. -Så burde du da tilses af lægen.
Det er kun et par dages forsinkelse, så jeg ville ikke skabe et kæmpe postyr.
-Det skal du heller ikke. -Det ville være en kæmpe velsignelse.
Så håber jeg, der kommer godt nyt. Tillykke, farbror.
Undskyld mig, jeg vil gå op og hvile mig.
-Du opfører dig forrykt. Hvad nu? -Jeg får ofte kvalme i disse dage.
Du må være blevet vanvittig. Er du klar over, hvor katastrofalt det ville være?
Den egentlige katastrofe er din skøre ægteskabsidé.
Ved du, hvor meget jeg har savnet dig og længtes efter dig?
-Jeg ventede på dig. -De kan høre dig.
Du er kun ude efter Nihal og et ægteskab, der kan sikre dig en tryg fremtid.
Du burde gå ind i politik. Hr. Adnans kære, lille Nihal skal nok stemme på dig.
Bihter, Bihter, Bihter.
Du sagde, vi kunne rejse væk herfra. Gjorde du ikke?
Jeg elsker dig. Men du må forstå, hvorfor jeg har brug for det her ægteskab.
Bihter...
-Du elsker mig. Ikke sandt? -Gid jeg ikke gjorde.
Jeg har aldrig elsket nogen så meget, som jeg elsker dig, Bihter.
Men nu skal du være sød at gå. Kom nu.
-Mor! -Bülent.
Velkommen. Hvor har jeg bare savnet dig.
Er det rigtigt, at søs og Behlül skal giftes?
Hvem siger det? Det passer altså ikke.
Det ægteskab bliver altså ikke til noget.
-Hr. Adnan, forstyrrer jeg? -Kom ind, fru Firdevs.
Jeg har haft svært ved at sove her på det seneste.
Det er altså her, de skaber Deres flotte værker.
Hvor fjollet af mig først at komme her nu.
Jeg sidder her for det meste bare for mig selv.
Jeg bliver her heller ikke så længe.
Jeg kan forstå, at Nihal er vendt tilbage. Hvor vidunderligt.
Så må hun også have besluttet sig.
Det kan være, at hun frygter, at De afviser forslaget,
og at hun derfor ikke tør spørge.
Det var Dem, der først luftede idéen om det her ægteskab.
Hvordan opstod den dog? Jeg tror nemlig ikke, at Nihal gik i giftetanker.
-Værsgo. -Tak. Måske hjælper det på søvnløsheden.
Hvis jeg skal være helt ærlig, hr. Adnan...
...ved jeg ikke med sikkerhed, hvor Nihal står i spørgsmålet om det ægteskab.
Men Behlül vil i hvert fald gerne giftes med Nihal. Det er jeg sikker på.
Han tog jo helt ud til øen for hendes skyld.
Men De bliver nødt til at italesætte det, for det tør de unge mennesker ikke.
Men hvorfor er De så opsat på det, når Bihter er så meget imod det?
Jeg har mine årsager, hr. Adnan. For det første synes jeg,
at Nihal og Behlül passer godt sammen og har masser af potentiale sammen.
De ville tage sig godt ud i den højere selskabskreds. Og den kender jeg ret godt.
Ægteskabet vil gøre det mere sandsynligt, at Behlül får en politisk karriere.
Faktisk vil det garantere det.
For det andet...
Jeg er jo også mor, hr. Adnan. Jeg bliver nødt til at tænke på Bihter.
Hvad har det med Bihter at gøre?
-Tillad mig at tale lige ud af posen. -Værsgo.
Jeg har jo altid været imod Deres ægteskab med min datter. De ved godt hvorfor.
Mener De, at vores ægteskab var en fejl?
Bihter er ensom her, selv med det rend af mennesker her er. Det er så tydeligt.
Jeg ved ikke, om De har lagt mærke til det.
Men til dato har De endnu ikke holdt en fest, der passer til Bihters alder.
Hvis Nihal og Behlül bliver gift, kan De måske fokusere mere på Bihter...
...og derved holde liv i ægteskabet.
Og så er der ingen grund til at fylde dig med fjollede løgne om graviditet.
-Løgne? -Ja.
Er det ikke trist?
Bihter higer så meget efter Deres opmærksomhed...
...at hun bilder sig selv ind, at hun er gravid.
Kan De slet ikke se, hvor desperat hun er? Jeg kan ikke se stiltiende til længere.
Hr. Adnan, jeg vil bede Dem opfylde Deres ægteskabelige pligt over for min datter.
Gør det, så hun i sin unge alder ikke begår nogle uoprettelige fejl.
Godnat.
Behlül kom ikke til mig, så nu må det være op til mig.
Bihter.
-Er han nu også i sit atelier? -Det skal du ikke tænke på.
Jeg har savnet dig.
Du er ikke helt til stede.
Her plejede ikke at være så lyst.
Det var i mørket, at vi begik vores fejl.
Er Nihal så et nyt lyspunkt i dit liv?
Du må kunne tale hende fra det ægteskab igen, før det her tager overhånd.
Jeg ændrer ikke mening, Bihter.
-Tidligere i dag sagde du, du elskede mig. -Det gør jeg også.
Kan du ikke se det i mine øjne?
Det er en anden slags kærlighed, jeg har til Nihal.
Kærlighed til Nihal?
Hvad er det, du griner ad?
Vil du bare gerne have opmærksomhed? Eller prøver du at skræmme mig?
Du kan opføre dig så tosset, du vil.
Bihter.
Det ægteskab kan beskytte os begge. Ingen vil mistænke os mere.
Jeg nægter at stå i et vitrineskab for min egen beskyttelses skyld.
Jeg vil hellere smadre det vitrineskab fuldstændigt.
Du var blot en drøm, Bihter. En, som kun vi to skulle kende til.
Det ville tage livet af Nihal, hvis vi fortalte alle om den.
Jeg elsker Nihal. Altså ikke med det samme begær, jeg har efter dig.
Det er heller ikke muligt.
Men hvis Nihal ikke kan elske mig, tager den her synd livet af mig.
Jeg kan ikke blive dig kvit ved at kaste mig i en ny sangerindes arme hver nat.
Du kom og tog, hvad du ville have, og gik tilbage til min farbrors seng.
De mærker på din krop var ikke mit værk.
Vi har ikke gjort noget galt. Vi forelskede os bare.
Men nu søger du den forelskelse hos dine skøger eller hos Nihal.
-Det gør altså ondt. -Nå, så det er smerte, du føler?
Du forveksler den vrede, der gemmer sig derinde, med smerte.
Din harme forblænder dig.
Tror du, du er den eneste, der føler smerte og tab her i livet?
Det var aldrig kærligheden, men eventyret, du søgte.
Det gør dig forrykt, at jeg nægter at jagte dig.
Det var en drøm, og nu er den brast.
Lad så være med at være så vanvittig.
Jeg er ikke vanvittig, jeg er Bihter. Jeg er ikke en drøm, jeg er virkelig.
Godmorgen.
-Hvad foregår der? -Blot en lille hyggesnak.
Hvad er der med dig? Har du drukket? Hvad er det, du har der?
-Vil du smage? -Har du ingen skam i livet?
Hvad ville de ikke tænke, hvis de så dig i den tilstand?
-Du er jo fuld. -Overhovedet ikke.
Når jeg nu ser dig i øjnene... Jeg slægter mere dig end far på.
Det var altid min største frygt.
Og i dine øjne kan jeg se...
...at uanset om du vil det eller ej, så er du min datter.
For første gang i mit liv vil jeg bede dig om hjælp.
De to skal ikke giftes. Du startede det, du må forpurre det. De skal ikke giftes!
Er du fuldstændig vanvittig? Og så nu, hvor alle holder øje med dig.
Det har de gjort i årevis.
Tjenestefolkene udspionerer mig og bagtaler mig. Jeg vil fyre dem alle.
For guds skyld, ti så stille.
Du skal ikke tiltrække dig for meget opmærksomhed.
-Du skal forpurre det ægteskab. -Hvorfor?
Jeg kan da ikke se nogen grund til, at de to ikke skulle blive gift.
Giv mig den. Tag så at opføre dig ordentligt.
Det ægteskab var din idé.
Du er kommet for at tage hævn over mig, fordi Adnan valgte mig. Han valgte mig.
Nu stopper du altså.
Hvad foregår der, Bihter? Er du blevet forelsket i den stakkel?
-Ja, det er jeg. -Langt om længe.
På trods af alt det, du har lært mig.
Jeg troede ikke, forelskelsen ville vække et oprør i mit indre.
Forelskelse? Sikke du piner dig for nogle få dages fornøjelse.
Er Behlül det virkelig værd? Vil du risikere at miste alt det, du har opnået?
Se på mig. Se mig i øjnene.
Du er hr. Adnans hustru. Er det forstået?
Du bliver nødt til at indse, hvad det indebærer.
Jeg er Bihter, intet andet end Bihter.
Vil du ikke nok forpurre det ægteskab? Kan du ikke se, at det tager livet af mig?
-Bülent og jeg har selv lavet dem. -Da de var børn, var de tit i køkkenet.
Nihal hjalp Şakire med at bage tærter og kager.
Apropos Şakire, hvorfor er hun og de andre her ikke længere?
Jeg fyrede dem. Enhver, der er respektløs over for mig, ryger på porten.
Hvad havde de da gjort, der var så respektløst over for dig, Bihter?
De var alt for gammeldags og bondske.
De kunne ikke følge med i mine fornyelser, og selv deres tøj...
Den sag er ikke uddebatteret endnu.
-Spis noget. -Jeg har ikke lyst.
Der er faktisk noget andet, vi gerne vil tale med dig om, far.
I ved jo alle, hvad der foregår, og jeg ved, at I forventer et svar fra mig.
Jeg har friet til Nihal og håber på jeres velsignelse.
Nej, undskyld. Undskyld, undskyld, undskyld.
Og jeg har sagt ja, far. Vi beder om din velsignelse.
Det føles næsten, som om det hele er min skyld.
Hele idéen kom jo fra min side.
Hvorfor betragte det som noget negativt?
Kære Nihal, du mangler stadig livserfaring nok til at vide,
at det typisk er en fejl at haste hovedkulds ind i et ægteskab.
Jeg elsker Nihal.
Og de livserfaringer, der skal til, ønsker jeg at skabe sammen med hende.
Nu kaster jeg altså snart op.
Far?
Jeg er ikke i tvivl om, at Behlül vil passe godt på min datter.
Er vi så forlovet nu?
Hvad sker der så, når I skal giftes, hvis du reagerer sådan på en forlovelse?
Hvor dejligt.
Vi vil gerne giftes på øen. Den har en særlig betydning for os.
Desuden er Beşir jo meget syg.
Han vil have godt af klimaet på øen.
-Blev du tilset af lægen, Bihter? -Hvorfor dog?
Hun troede, hun var gravid, men hendes indtag af vin tyder på noget andet.
En forhastet konklusion fra min side.
Men nu hvor I snart flytter, får vi masser af muligheder for at blive gravide.
Ikke foran børnene, Bihter.
De "børn" er da lige blevet forlovet. Og den slags snak skræmmer ikke libertineren.
Behlül fortsætter vel ikke sin skørtejagt, når først han er gift.
Det liv lagde jeg bag mig, da jeg besluttede mig for at blive gift.
Jeg har begået mange fejl, som jeg fortryder.
Nihal bliver en frisk start. Jeg ønsker ikke at huske noget fra mit gamle liv.
Ikke noget som helst?
Er alt vel? Er alt vel?
Det her hus og det her ægteskab... Jeg er ved at drukne i dem begge.
-Du plejer ikke at drikke om dagen. -Jeg fik bare lyst til et par glas.
Jeg ved godt, at du er oprørt. Jeg vidste ikke, at du var så opsat på at få børn.
De er på vej tilbage. Beşir har fået det værre.
Vi fremskynder brylluppet og holder det her.
-Haster det da så meget? -Ingen grund til at trække det i langdrag.
De vil gerne have Beşir med til vielsen.
Så han kan stille træskoene lidt hurtigere?
Der er vist ingen, der kan se, at Beşir selv er forelsket i Nihal.
Drop nu dine skumle tanker. Ikke også? Lad dem nu bare blive gift.
Hvad vil du da gøre for at forpurre det? Der er jo intet, der virker.
Pas nu på, at du ikke begraver os alle.
Er du slet ikke bekymret for, hvad de vil sige om dig?
Tænk dog på mig, Peyker og Feridun.
-Tænkte du da på os dengang? -Du er besat af fortiden.
Lad ikke din vrede gå ud over mig.
Du skal ikke ødelægge dit liv på grund af det ægteskab.
Bihter.
Efter vielsen kan De vende hjem til Frankrig og vise Deres fine hatte frem.
Jeg er faktisk blevet glad for Istanbul.
Og jeg kan også vise mine hatte frem her, fru Bihter.
-Jeg burde have irettesat Dem før. -For hvad?
De skal kalde mig "min frue" ligesom alle de andre tjenestefolk.
D'accord, madame.
Hvis det kan dulme Deres nerver i sådan en svær tid.
-Bihter. -Bihter!
Kan du lide min kjole? Det er fra den første butik, du viste mig.
Ikke lige min stil.
Det er et spørgsmål om smag. Man skal jo...
Nå, mademoiselle. Så bliver det måske Dem næste gang.
-Bihter! -Det gør ikke noget.
Jo, det gør i allerhøjeste grad. I starten troede jeg, du prøvede at beskytte mig,
men hvorfor er du så voldsomt imod det her ægteskab?
Der er ingen grund til at hidse dig op, min kære Nihal.
Det var Dem, der foreslog, at jeg blev gift, så hvorfor er De nu også imod det?
Nihal, jeg spøgte nu altså bare med mademoiselle.
Jaså? Beklager, men jeg synes, din spøg var uforskammet.
Hvis hun ønsker at blive gift, skal hun nok selv tage styringen.
Hun har hverken en skammelig familiehistorie...
...eller et gældstynget og fugtramt palæ,
så hun behøver ikke gifte sig med en, hun ikke elsker.
Nihal! Man kan høre jer helt ude i haven.
Hvad foregår der? Det sømmer sig ikke for den vordende brud.
Behlül, du må ikke se kjolen.
Nu må vanviddet stoppe. Hvad er det dog, I er oppe at toppes sådan om?
Hr. Adnan har ret.
Skænderier mellem mor og datter er normale i tiden op til et bryllup.
De skulle have set Bihter og mig op til jeres bryllup.
De er måske vant til uro i hjemmet, fru Firdevs, men det huer ikke mig.
Nu er vi så Des igen.
Undskyld. Det var ikke min mening at spolere denne lykkelige tid for dig.
Du burde nu hellere undskylde over for mademoiselle.
Det må være tilstrækkeligt. Nu må I gå hver til sit.
Det bringer uheld at se kjolen.
Kom her. Det bringer uheld at se brudekjolen.
-Jeg kommer op til dig i aften. -De opdager os. Hvad laver du?
Nuvel. Lad os tale om det.
Men prøv nu at falde lidt ned.
Frygten for rygter og sladder kan drive den mand i graven.
Lad bare folk sladre. I mellemtiden vil vi leve livet.
Hvis helvede bryder løs, finder vi måske modet til at rejse væk.
Måske dør Nihal, men i det mindste lever vi livet.
Behlül?
Behlül! Behlül. Det her er for dumt.
Luk nu op. I morgen vil det være alt for sent, Behlül.
Vil du ikke lukke mig ind, så vi kan tale sammen?
Du ødelægger det hele. Luk nu op.
Vil du ikke nok? Behlül.
Behlül.
Luk op. Behlül, Behlül.
Bihter. Se nu at klæde dig på.
Kom nu. Hr. Adnan kommer snart.
Jeg kan ikke, mor.
Det er din første forelskelse. Det er derfor, det gør så ondt.
Med tiden finder du ud af, hvor flygtige forelskelser kan være.
Prøv nu at tage dig sammen.
Hvis ikke Behlül kommer nu, fortæller jeg Adnan alt.
Nu begynder du igen. Hører du slet ikke efter?
Det her ender ikke godt.
-De slår os begge to ihjel. -"De slår os begge to ihjel."
Han undgår mig og nægter at tale med mig.
Godt. Det betyder, at der ikke er mere at tale om.
-Jeg fortæller Adnan alt. -Bihter!
Vent her. Jeg kommer tilbage med Behlül,
men jeg vil ikke se nogen skøre numre. Er du med?
Se nu at komme i tøjet.
Sørg nu for at vise dem alle, hvor stærk du egentlig er.
Styrke.
Hvad regner de for styrke? Er man stærk, når man bor i det største hus...
...når man ejer den dyreste halskæde, eller når man følger sit hjerte?
Er det ikke et tegn på styrke at finde modet til at trodse døden?
"De slår os begge ihjel."
Har svoger mon tid til at lege med mig?
-Jeg er nødt til at gøre mig klar. -Fint.
-Så vil jeg lege gemmeleg med Beşir. -Det lyder godt.
-Hvad er der, Bülent? -Bihter vil afsløre det hele.
-Du må tale med hende. Gør noget. -Hvad mener De, fru Firdevs?
Jeg er altså ikke dum. Jeg ved, hvad I har foretaget jer.
Er det rigtigt, at du agter at afsløre det hele?
-Forsøger du at tage livet af Nihal? -Nihal er den eneste, I bekymrer jer om.
Bülent.
Min lille Nihal. Nu er det endelig fuldendt.
Beşir, du burde ligge i sengen.
Bihter vil afsløre alt over for far. Men hvorfor vil hun tale med Behlül?
Afsløre hvad?
Hr. Behlül og fru Bihter har haft en affære i flere måneder.
-Accepter dog, at det er slut. -Du ser godt ud i det jakkesæt.
Du vil sone din brøde ved at gifte dig med Nihal.
Imens skal jeg tortureres ved at være vidne til jeres lykkelige forening.
Bihter!
Bihter.
-Jeg ville så gerne stole på dig. -Du ødelægger det hele.
Og hvorfor? Så du kunne tage livet af mig?
Hvorfor skal jeg dø så mange gange, så Nihal ikke dør én gang?
-Bihter! -Far! Søs er besvimet.
Der kan du selv se. Vi har taget livet af Nihal.
Kun Nihal?
Hvad laver du? Bihter, hvor har du den fra?
Hvad skal du med den? Læg den nu væk.
Min farbror kommer. De kender alle sandheden nu.
Nu kan vi rejse væk, som jeg lovede dig.
Der fandt du modet til at følge hjertet. Men først da du blev opdaget.
Læg nu den pistol. Så rejser vi væk sammen.
Hvad sker der?
Du må ikke gå fra mig.
Jeg kommer tilbage. Jeg skal nok komme tilbage.
Mit smukke lig vil være en passende hævn.
Fandens også.
Bihter!
-Bihter! -Det her er min historie.
Jeg har styrken til at fortælle den og modet til at leve videre.
Jeg er hverken Firdevs datter eller hr. Adnans hustru. Jeg er Bihter.
Jeg er hverken skør eller en drøm. Jeg er virkelig.
Bihter!
Jeg nægter at dø i mørket.
Jeg nægter at leve videre på denne gravplads.
Der er ikke længere nogen grund til at undgå andres blikke.
Den, jeg elsker, flygter i en jolle.
Men jeg er her. Jeg flygter ikke fra mine synder. Jeg skal ikke nogen steder.
Oversættelse: Ümit Roman Öztürk
Svensk Medietext