Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Sad je trenutak kad pjeva prema nebu, prema njemu.
Sjećaš se kako ide priča? -Da.
Ona poludi. - Za njime? -Za njime.
Tad je ubiju? Tad se dogodi nešto ružno?
Ne, još ne. Da vidimo kako ti ovo stoji.
Ovako? -Više manje.
Gotova? -Ne.
Ne mogu.
Nisam mogla izdržati.
Dobro, Sol, izbaci to iz sebe.
Neka ode sve.
Dodaj mi papir.
Uhvati ga!
Nisam mogla. - Bože, mama. -Što?
Požurite, ovo je javni WC! -Dolazim!
Hajde.
Požuri. Hajde, ako ne ide, ne ide.
Kod kuće ćeš.
Očisti se.
Hajde. -Ne.
Završi.
Most! Most! Most!
Upravo idemo preko mosta, poput kaubojki.
Motorizirane. -Moramo držati dah, dobro? -Dobro.
I moramo zaželjeti želju dok držimo dah. -Dobro.
Već imaš želju?
Da. -I ja već znam svoju, ali tajna je.
Nisam više mogla!
To znači da će ti se ispuniti želja. -Da ti kažem svoju želju?
Reci. -Da tata ne umre.
TOTEM
Bok, teta. Kako si?
Isto dobro. Sve je spremno.
Da, da.
Obitelj Zepeda mi nije odgovorila.
Možeš im poslati poruku da vidiš dolaze li. Da.
Odlično, teta.
Da, poklon koji žele.
Kao što rekoh, nekakav dar iz šale za Tonu.
Ne znam, nešto što te nasmijalo.
Da, da. Hej, dolazi li Obregón?
Odlično! Nisam znala hoće li izaći ranije s posla, odlično.
Samo sekundu, teta. Nuria, molim te, otvori vrata!
Ne mogu sada, zauzeta sam. Daj ti, molim te!
Nagni glavu, dušo. Da, tako. -Otvorit ću ja!
Sad ćeš malo osjetiti vrućinu, dobro? -Da.
Jednom me jako boljelo uho nakon što sam bila na bazenu.
I baka Susana me ovime izliječila.
Stvarno?
Kako si? -Dobro.
Osjeti se vrućina? -Da.
Dosta se osjeti, ha?
Vidi, došao je Božji dar. - Bok, Cruz. -Bok, Lucía.
Još malo. Evo, u dogovorima sam. -Vidim.
Stavi nosić, dušo. - Ne, ne mogu disati.
Samo nakratko je, samo da te tata vidi. Bit će mu super, zar ne, Cruz?
Da. -Predivna si. I imamo super iznenađenje.
Nemoj nikomu reći, ni Cruz.
Šest jaja i dvije šalice šećera.
Stavit ću ih ovamo. -Stavi.
Vidite koji sam poklon našla.
Solecito, predivna ti je perika, sviđa mi se. -Hvala. -Ružna je.
Donijela sam ovaj kolač za tatu. -Hvala ti, dušo.
Predobra ti je perika, baš ti dobro stoji. Što su ti baloni?
I njih smo donijele za zabavu. -Ne volim klaune!
Nije smiješno, Esther. To je bilo ružno od tebe, ispričaj se sestrični.
Ako skine periku i nos. - Neće, pusti je na miru.
Ne, preslatka je. Perika duginih boja, ne?
A što je na kraju duge, Sol? Zlato. Ti si zlato.
Dođi, dušo, upravo radimo kolač. -Oprosti.
Tako je već bolje.
Lijepa si s tim nosom. - Mogu li vidjeti tatu?
Ne sad, dušo, mora odmoriti.
Ne želi me vidjeti? -Ne, nije to. Mora odspavati da ima snage za zabavu.
Ostavit ću je ovdje. -Hvala, Cruz.
Idemo napraviti ovaj kolač, može, cure? -Da!
Mama, ja ću staviti jaja.
Želiš tući jaja? - Da. -Hajde onda.
Moraš istući... Rekle smo šest jaja, zar ne? -Da.
Odlično. Sada...
Diši.
Tako.
Dva, tri.
Diši.
Duboko.
Polako. -Da, da.
Odmori.
Tako.
Ideš sam?
Hvala, Cruz. -Tu sam.
Bok, teta. - Bok, dušo. Kako si?
Dobro. -Gdje ti je mama? - Otišla je u kazalište.
Morala sam je nešto pitati. Dobro, sad ću joj poslati poruku.
Jesi li spremna za zabavu? -Da.
Joj, kako si sladak klaun.
Izgledaš kao tvoj tata s tim nosom. -Ne mogu disati.
Pa skini ga sad i stavi ponovno kad počne zabava.
Mogu ići vidjeti tatu?
Ne, dušo. Nemoj ga dirati, odmara. Želimo da bude dobro večeras.
Nemoj ga dirati, molim te. Spava. Obećaj mi. -Obećavam.
Nećeš ga dirati. Obećavaš? -Obećavam.
Odlično. Hoćeš li mi pomoći? -Da.
Želiš malo kave, Monsi?
Nemoj mu davati kavu, pusti ga. -Da.
Tu gore je prljavo. -Da?
On prede. -Dat ću ti nešto da pobrišeš gore, nemoj se zaprljati.
Da, mama, malo je prljavo.
Hoćeš li i ti čistiti?
Ne, ne mogu do gore. -Uzmi, mama. Monsijeva kava s tunom.
Zašto mu daješ kavu? Razboljet će se.
Želiš tu čistiti? -Da.
Spustiš Monsija? -Daj mi ga.
Drži ga dok ja tu brišem.
Smočit ću se.
Smočit ću se, mama. - Ne naginji se, past ćeš.
Vidi, mama. - Što, dušo? -Vidi.
Ne grizi to, boljet će te zubi. Donesi kamen plavac.
Teta? -Što je, dušo?
Zašto je baka umrla? - Bila je bolesna, imala je rak.
Vidi, mama. - A gdje je ona spavala?
Spavala je s djedom. - Ali u kojoj spavaćoj sobi?
Mama, sirene postoje? - Da. Što si rekla, dušo?
U kojoj sobi? -Onoj gdje tvoj tata sad spava.
Mama. -Oštetit ćeš zube. Pusti to, ozbiljna sam.
Molim te, daj mi to. Dosta.
Kako je voda dobra!
Tako, mama. Vidi. -Super.
Gotovo? -Da, predivna si.
Što je ovo? -Čašica.
Za vino?
Ne baš.
Ne, dušo, nije za vino.
Oprat ću ruke, mama. -Dobro.
Dodaš mi ovaj sapun?
Što je ovo? -Sapun.
Mali sapun. -Esther, pogledaj. Naušnice ili ne?
Naušnice.
Evo ti ručnik, obriši ruke.
Nuri. -Što?
Drugi WC ne radi. - Evo me, sad ćemo biti gotove.
Moram kosu isprati.
Brže, brže, brže, brže.
Ne bi se radije igrala s ovime? -Ne, radije s Monsijem.
Dobro. -Monsi.
Najbolji seks mog života, ali se osjećam krivo jer Roberto ne zna.
Ne osjećam krivnju zbog Roberta, nego zbog sebe, zbog djeteta.
Ne želim konstantno ponavljati iste pogreške.
S Robertom sam se u jednom trenutku osjećala kao da smo dobro.
To je bio svjestan korak.
I sad se intenzivnije vraćam na stara sranja.
Želim biti najbolja verzija sebe za dijete,
a mislim da sam trenutno najgora.
Odnosno, ako je nešto prije bilo loše sad je samo još gore.
I uznemiruje me jer se osjećam kao da se ne mogu kontrolirati.
Reci mi detaljnije.
Ne želim ovo sve ostaviti djetetu.
Ne želim da podsvjesno preuzme ova sranja koja ja radim.
I kvragu...
Sol, dušo, dodaj mi papir, molim te.
Teta. -Što?
Zašto ste skinuli sve tatine slike?
On je to htio. Htio je vidjeti slike od kad smo bili djeca.
Pomozi mi. Imam li tu boje? -Ne.
A na vratu? -Ne.
To je to. -Izvoli.
Hvala.
Riješila si uši, dušo?
Da? Pitat ću Tilosa da ti donese četku, dobro?
Može? Dodaj mi još jedan. - Nije dobro trošiti toliko papira.
Joj, tvoja me teta ostavila bez ručnika.
Evo, još jedan i gotovo.
Ne vidi se? Čelo? Ništa?
Što je, Garnacha?
Bok. -Bok.
Bok.
Bok, ljepotane.
Bok.
Radit ćemo sad na ovome.
Bila si u pravu, tu je energija baš loša.
Ove slike tu ne pomažu.
Na ovoj žene plaču, čista depresija i bol.
I ova djeca tu pate.
Moraš promijeniti ove slike, nimalo ti ne pomažu.
Da bi mogli izvući duha ili duhove koji su ovdje.
Nisu ti dirali klavir? - Ne. -To je dobro.
I oni su nekad škodljivi.
Ali ne pretjeruj, osjeti se na svakom koraku.
Osjeća se energija, snažna je. -O, Bože.
Ne znam s kim si umiješana ni s kim se družiš.
Budi oprezna, energija je jako loša. Ne paničari.
Sad ćemo izvući tu energiju. To mi je specijalnost. -Da, da.
Dobro da su ti rekli za mene. -Da.
Pomoći ćemo i tebi i tvom bratu.
Znam da imaš bolesnoga brata.
Ne brini se, ne paničari, riješit ćemo sve. -Da.
Ali je baš snažno. Vidi kako sam se naježila.
Ali ne brini, osjećaju i oni moju prisutnost.
Ne brini, sad ćemo ih se riješiti.
Zamolit ću te samo da surađuješ. -Da.
Drži ruke ovako, s križem.
I pomozi mi da ih otjeram odavde. -Da.
Tu su. -Da? - Tu su, osjete se.
Da? -Ne paničari, moraš im pokazati da si jača od njih. -Da.
Sad ćemo ih izbaciti, vidjet ćeš. -Da, otići će.
Van! Ne želimo vas.
Ne maltretirajte nas, ne činite zla ovdje.
Nitko vam ovdje nije naudio, ne tražimo ništa od vas.
Pustite nas na miru. Svi smo mi duhovi, obitelj i osobe svjetlosti.
Van odavde! Van!
Stani ondje, dušo. Ne boj se, neće te obuzeti.
Van!
Molim vas.
Ale? -Da?
Ale, tu je nešto. Tu se nešto osjeti.
Ali...
Ale, ovdje se nešto osjeti, ali nije zlo.
Osjeti se nešto dobro. Osjeti se nešto puno ljubavi.
Što se ovdje dogodilo?
Što se dogodilo na ovom mjestu, Ale? Sjećaš li se?
Da, mama je tu provodila poslijepodneva.
Onda je to tvoja mama.
Tvoja mama je ta koja nas ne ostavlja.
Ne želi vas ostaviti, osjeća strah.
Ne brini se, otišla je.
Sve je u redu, smiri se.
Izašla je, idemo.
Idemo ovdje.
Hajde, u knjižnicu.
Nemaš slamke? -Ne znam.
Vidi, izgleda kao olimpijski plamen.
Idemo po pobjedu.
Kamo sada, Ale? -Hodnik?
Izlazi loša energija i ulaze vatra, svjetlost i moć. -Da.
Smrdi na dim.
Dosta, Alejandra. - Brzo ćemo, tata, evo.
Zapalit ćete ured. -Tu.
Nisam ja za ovo vračanje. -Idemo, idemo.
Van. -Idem, tata.
Zašto teta Alejandra i ona gospođa
imaju onaj zapaljeni svitak?
Lude su.
Pusti to, Esther.
Ovako je u redu, balansiramo energije.
Sve je jako dobro. S ovime je moj posao gotov.
Još samo stavi malo soli u svaku od ovih kanti
da možeš time oprati noge i ruke svog bolesnika.
Bit će mu bolje, vidjet ćeš.
Moj je posao gotov, idem.
Podsjeti me kako se zoveš, za drugi put. -Da.
Zovem se Lúdica, što je sinonim za sreću.
Lúdica. Daj da ti platim. Dvije tisuće, ne?
Ne, dušo. Stvar je u tome da...
Tri tisuće jer je ovaj posao bio baš težak i riskantan.
Morat ću se tri dana odmarati jer je bilo naporno.
Može 2.500. -Može.
I zamolit ću te da me predložiš. -Naravno da da.
Čekaj me. Hvala, Cruz, ne znaš koliko sam ti zahvalna. Nećemo dugo.
Bok, Sol.
Bok, Esther.
Ovo nije igračka. - Tata, smiri se, molim te.
Moram u dućan po neke stvari. -Nisu ga napunile.
Ostavit ću ti Esther. -Nemoj ići!
Moram ići. -Ne.
Tata, zaboravila sam. Moramo sutra platiti dr. Jiménezu, kasnimo.
Nema više novca za tretmane. - Pa moramo platiti svejedno.
On ne želi prokletu zabavu. - Prestani više s time i zabavi se.
Morala sam se isprati u sudoperu. -Pa kosa ti je predivna.
Ne, nije. -Pusti me, dušo, moram ići. Neću biti dugo vani.
Ne želim da odeš. - Molim te, pusti me.
Neću dugo, vratim se odmah.
Neću dugo, obećavam.
Ne, dušo, pa što je ovo?
Možeš li mi pomoći podići ove jastuke? Mislila sam da čistimo?
Pomozi mi, netko se može ubiti ovime.
Solecito, molim te, pomozi mi.
Već nam je kasno, dušo. Pogledaj ovo. Molim te. -Da, teta.
Sol, digni mi ovo.
Hajde, pomozi mi.
Pomozi mi, Sol.
Vau.
Ne, ne, ne.
Ispričaj me.
Žao mi je, nemam odgovor.
Kad će biti kraj svijeta?
Ako tehnologija budućnosti ne uspije,
najvjerojatnije će kraj svijeta biti kad sunce pocrveni,
za puno milijuna godina. -Što radiš?
Cruz, prestrašila si me. -Jako? -Da.
Što si radila? - Razgovarala.
S mobitelom? O čemu?
Ništa, pitala sam pitanja. -Kakva pitanja?
Hoće li biti kraj svijeta.
Pitala si mobitel hoće li biti kraj svijeta?
I hoće li tata umrijeti.
Ti znaš više stvari od ovoga. Puno više.
Kako si?
Dobro. -Da? Sigurno?
Da.
Nekad se osjećam kao da me tata ne voli. Ne želi me vidjeti.
Kad smo kod toga, zar ne bi ti trebala biti s njime?
Toliko te voli da stalno misli na tebe, poslao me da vidim kako si.
I da ti kažem da se kupa da ne smrdi na kozu.
Želi biti zgodan za tebe.
Tata te ne voli, apsolutno te obožava.
Svim svojim srcem.
Moja Sol.
Jako te voli, draga.
Kunem ti se. Obećavam.
Isplazi jezik.
Gore. Dolje.
Lijevo. Desno.
Jako si zdrava. -Vjerujem.
Vidi se na jeziku.
Puhni.
Što si pila, Sol?
Ondje je bila jedna vaza i slučajno mi je pala i slomila se.
Gurnula sam je krpom i ondje je bila boca vina.
Popila sam gutljaj i ima užasan okus. Ima okus krvi.
Probala si krv? - Kad mi je ispao zub.
Da.
Nemoj ga više piti ako je užasno.
Došli su ti bratići. Uzimam ovo jer se djed ispituje o tome.
Izađi na sunce, Sol. Da dobiješ malo zraka.
Lezi na travu i donijet ću ti kruh i vodu, može?
Obećavaš? Sad ću doći.
Ozbiljno? Pitala sam vas da pomognete. Isabel, usisavaj sa mnom.
Evo da odgovorim na ovu zadnju poruku. -Ne može, neka te čekaju.
Dođi mi pomoći. - To nije pravedno.
On tu ništa ne radi, a ja odgovaram. -I on će se dići. Chava?
Zašto ja? -Kako zašto? - Tek sam upalio igricu.
Ugasite sve i molim vas, dođite mi pomoći.
Ja sam ti jučer pomogla, mama. Može li on danas?
Ona tu besplatno živi, ja sam još dijete. Ona je punoljetna.
Oboje, hajde.
Hajde. -Idem. -Odmah!
Mama, ne shvaćaš li? -Što?
To je seksistički. Njemu ništa ne govoriš nikad. -Ma daj.
Pusti me. - Hajde, daj mi to.
Dajem vam tri sekunde. -Mama, smiri se.
Ne smiruj me, bit ćeš u kazni dva mjeseca, Salvador. -Dva?
Dva. Oboje. Prestanite. -Evo.
I nasmiješite se!
Mama, Chava me maltretira.
Da vidim kako to radiš. -Ovako.
Ne, dušo, ne tako.
Onako kako sam te naučila. Gledaj mene.
Sad mu ti radiš posao. -I ti ćeš. - Zato dečki postanu seksisti.
Samo ovako nastavi, dušo. Ostalo ti je puno.
Ne, ne, ne, dušo, molim te, nemoj. Dođi mi pomoći. -Da, mama.
Primi ovdje, stavi malo ovoga. -Hajde!
I napraviš kuglicu. Tako.
Trudi se da se ne raspadne. -Evo.
Jako ispravne kuglice napravi, može? -Da.
Moraš je puno mijesiti.
I ove tu isto. -Da. -Tako je.
Smrdi na zapaljeno.
Zapalilo se! -Što? Kvragu!
Kolač za ujaka Tonu. -Dodaj mi mlijeko.
Da ti pomognem? - Samo mi daj. Kvragu.
Što ti je s prstom, mama? Opekla si se? -Da, opekla sam se.
Daj da vidim. -Tu.
Volim te, mama. -I ja tebe.
Kolač za ujaka Tonu se zapalio. -Da, jest.
To mi više nije bitno. Ti si mi bitna. Ne volim kad si tužna.
Ne, dušo, ne brini. Proći će me brzo.
Ali htjela bih da napravimo kolač. Možemo napraviti novi.
Napravit ćemo drugi.
Kako ćeš se izvući?
Pobjeđujem!
Bok, kako ste, ekipo? -Bok.
Bok, ujo Napo. - Vražja ekipa. Kako ste?
Mogu li vidjeti ribu? -Da, za Sol je. Idemo joj je dati. Kako si, Chavita?
Odlično. -Chavi?
Sol! -Bok. -Kako si? - Je li to za mene?
Za tebe je, to je zlatna ribica. -Ja želim jednu!
Želiš jednu? I tebi ću donijeti jednu. Ali ova je za Sol.
Sol, predobra je. -Zar ne? - Kako ćeš je nazvati?
Treba mu dati ime. - Pas. -Eustaquio?
Pas? -"Nugget."
"Nugget?" - Ja vidim lice Meduze.
I u "Nuggetsima?" - Što ti kažeš, Chavita?
Ja vidim morskog psa ili mačku. Mačka bi bila smiješna.
Predivna je. -"Nugget" je lijepo ime. S kečapom.
Jer je crven. -Ne tresi, prestrašit će se.
Da, oni su prvi koji osjete potrese.
Osjete vibracije jer se u vodi najviše osjete. -Da.
I osjete vibracije i kad nisu u vodi jer, iako imaju male mozgove,
vješti su i mogu osjetiti sve vibracije.
Moramo je staviti u ćup. - Da, ideš ga sa mnom potražiti? -Da.
Idemo potražiti ćup da ne stoji u vrećici. -Je li muško ili žensko?
Ne znam, ali... -"Nugget" svima odgovara.
"Nugget" je univerzalno, uniseks. -Idemo po ćup.
Sad me poljubio!
Pazi, primi ga ovdje dolje i budi oprezan. -Jako oprezan.
Liječnica mi je rekla da je nalaz jako loš.
Moramo razmisliti o liječenju leđne moždine. Ako ne to, kako?
Dosta. -Molim? Nemamo ništa, ja sve svoje prodajem. Nemamo novac.
Ali ima teške bolove. -Ima morfij. Nemoj danas o ovome.
Mama, usisao sam boravak.
Sljedeći put kad odem u akvarij.
Tako ionako moram ići kupiti ribu.
Možemo razmisliti barem. - Sve je puno brašna.
Bok, kako si? Pozdrav? - Bok. -Kasniš i žališ se.
Da jer po cijelom gradu trčim po organske stvari za Tonu.
Četiri i pol sata za dućan? -Morao sam u centar.
Radije nam pomozi, Napo. - Pa zato sam i došao.
Slušajte, mislim da moramo razmisliti o kemoterapiji.
Baš sad? -Zašto ne?
Već je odlučeno.
Već smo stoput razgovarali o ovome. Tona ne želi. -Ima morfij.
Loše mu je. -Najvažnije je poštovati Toninu odluku. -Da.
Nije na tebi. -Nije da ga ne volimo... -Dosta.
Ne činimo ništa. - Pokopali smo sve.
Sjećaš se mame? Želiš to ponovno proći? Dosta. -Da.
Prestani, molim te.
Kemoterapija je teška. - Da, ali morfij je stravičan.
Jako je čudan od toga. - Ali je odlučio. Dosta. Ne sad.
Morfij je jedina stvar koja mu olakšava bol. -Ujo, vidi moju ribicu.
Loše je, ali tako je kako je. -Vidi!
Predivna je ribica! Moram ti kupiti akvarij. -Da.
Dobro da je sad u ćupiću.
Hajde, dušo. -Dobro, možemo razmisliti barem o tome.
Možemo ga ponovno pitati. - Da, molim vas. -Dosta.
Ne možemo samo odlučiti za njega. -Hajde, pitaj ga.
Što? -Ima li hrane za ribicu? -Da.
Da, čekaj da je potražim. -"Nugget" je gladan.
Kasnije, molim te.
Zadnja. -Dobro.
Normalno diši.
Hvala, Cruz. -Naravno.
Bila sam u superiornoj i inferiornoj čeljusti. Odnosno gornjoj i donjoj.
"Dva heksagrama pokazuju ishranu kao prirodni proces."
Vuci!
Tata, ugasi lampu, molim te. Počinjemo s kvantnom terapijom.
Chava, ti isto. Možeš li ugasiti mobitel? Stavi na zrakoplovni način.
Mogu li vas zamoliti za sekundu pozornosti?
Počinjemo s kvantnom terapijom.
Esther, molim te. Zatvorimo oči. -Chava.
Duboko dišemo. Poanta je usredotočiti se na to da Tona bude u redu.
Izvana dolazi kvantna energija, samo je moramo prihvatiti.
Par minuta. -Napo, uzmi kolač. -Naravno.
Čuvaj mi posudu. -Hoću.
Oprostite što vas je ovo snašlo, ali rano ste došli.
Rekao sam ti. -Znaš kakav će promet biti kasnije.
Ne, super je što ste došli. Hvala vam puno.
Samo to. Zatvorite oči, dišite i probajte držati tijelo otvorenim.
Možemo zatvoriti oči.
Bojim se. -Dišimo i razmišljajmo o Toni. -Misli lijepo za ujaka Tonu.
Neću izaći.
Da probamo pelenu?
Idem reći tvojoj sestri.
Cruz, možeš li nazvati svog prijatelja?
Da vidimo. - Možeš li mene presvući?
Da. Daj da te počešljam. -Ne, mama.
Hajde, sjedni. Skini ovo.
Ne! Kiša će! - Da, što ćemo?
Sve ćemo prebaciti unutra.
Rekla sam da smo trebale naručiti šator.
Skupi su, nemam ni lipe. -Da, ali sad će nam se sve smočiti.
Sve ćemo prebaciti unutra.
Tata je nepodnošljiv, treba mu reći da se smiri. Ako ne želi, neka ne dođe.
Čekaj, čekaj, sve ti se zapetljalo.
Da vidimo. -Prvo ruke. Sve se sad zapetljalo. Rekla sam ti, čekaj.
Vidiš? -Trebala si napraviti kečkice kao što smo ti rekle.
Ja ću te počešljati, tvoja mama to ne zna.
Što je ovo? - Što? -U rukavu je.
Stavljaš... Prestani piti, dobro?
Dođi, dušo. -Luđakinjo.
Ti si luđakinja.
Predivna si.
Bok. -Bok, kako si?
Hvala na dolasku. - Bok, kako si?
Dobar dan, gospodine. Drago mi je vidjeti vas. Imam poklon za vas.
Nadam se da će vam se svidjeti. Hvala na pozivu.
Ovo je Iván. -Bok, kako si? - Drago mi je, dobro došao.
Bok, što ima?
Zdravo, dobra večer.
I eno Tone, sav preplanuo kao da je iz Acapulca...
Šeće po plaži. -Senzualni mršavac. -Pun samopouzdanja.
Kako je izašao? -Svake se godine održava festival.
Birali su najljepšeg dečka. Natjecali su se.
Kao "Miss Universe", ali su dečki u kupaćim gaćama.
Odmah smo mu rekli da se prijavi. -Održavalo se u školi.
Dečki iz svih razreda su sudjelovali. -I tko je pobijedio?
Tona!
Ne sviđa mi se ova. -Ne?
Probaj ovu.
Hvala, Cruz. - Nema na čemu.
Ova je dobra.
Tako.
Bit ćeš duša zabave.
Moj Rocky Tona. Rocky Rona!
Što? -Moram se vratiti.
Zašto? -Usrao sam se.
Tona.
Živjeli!
Draga obitelji, samo trenutak, molim.
Želim vas zamoliti da skupimo novac za Tonu.
Da ovdje ostavim ili dodam? Hvala vam puno.
Hvala, striče. - Stavi u sredinu.
Nešto za kasicu prasicu? -Primaš kartice?
Može i to, momci.
Naravno, evo ostavljam ovdje. Hvala vam.
Nevjerojatno je. Odijela, haljinice, cipelice.
Da, kad je vani vruće se beton jako zagrije.
Pa smo joj kupili cipelice. -Ja nisam ništa kupio.
Kupili smo cipelice, ali ne može hodati u njima.
Dosta, prestanite me snimati!
Pustite me!
Solecito, ignoriraj.
Dosta! Pustite me!
Pustite me! Dosta!
Što je, Solecito? - Smiri se, Sol.
Oprosti, Sol. -Samo je šala, dušo. -Ne snimajte me!
Što je bilo? - Ne ljuti se, dušo, u redu je.
Slomljen je, ne brini. - Crveni karton za dron!
Pa znaš, nesreća... Ali sve je u redu. -Da, ali... -Je li Sol dobro?
Sol... -Pretpostavljam da da, ali sigurno je komplicirano. -Da.
Bok, srce. -Bok, zašto nije izašao na zabavu?
Jer se tata sprema. - Mogu li ga vidjeti?
Daj mi sekundu da provjerim.
Uđi.
Bok, tata. -Bok, srećo.
Sretan rođendan. - Hvala ti, srećo moja.
Daj da te vidim.
Imam poklon za tebe.
Vidi, za tebe je.
Još je... -Svježa je. - Boja je još svježa.
Sviđa ti se? Ima sve tvoje najdraže životinje.
Sova.
Jesi li znao da sova tu ima malo svjetlo
tako da lakše vidi plijen, slomi ga i pojede. -Stvarno? Nisam znao.
A zmija... Postoji jedna najmoćnija zmija na svijetu,
crna je i ako te ugrize, umrijet ćeš. -Crna mamba?
Da. Hvala ti. -Nema na čemu.
Jako si mršav.
Znam, dušo, zato nisam htio da me vidiš ovakvog.
Naslikao sam ti ovo da je možeš gledati kad god želiš.
Jer nekad postoje stvari koje jako voliš, ali ih ne možeš vidjeti.
Ali s tobom su u drugima oblicima.
Jesi li znao da kolibrić mahne krilima milijunima puta? -Zbilja?
Da, nikad ih neće moći izbrojati jer idu ovako...
Rade li buku? Zum zum?
Gotovo nikad. I imaju kljun i idu nektar za nektarom.
I nikad se ne umore jer im se krila kreću jako brzo.
Bok. -Tko je? -Mama!
Dušo! Kako je moja predivna Solecito? Slušala sam te.
Vidi ti nju, kako si zgodna.
Otkud dolaziš tako odjevena? -Znaš već, iz kazališta.
Kako si? -Dobro, ti?
Dobro. -Kako te je dobro vidjeti, ljubavi. -I tebe.
Kako si? -Sretna što te vidim. Pazi.
I ja. Jesi li vidjela što sam naslikao za malenu?
Predivna je.
Sretan rođendan. -Hvala.
Donijela sam ti poklon. - Da? Nadam se da je dobar.
Ova djevojčica i ja smo ti pripremile nešto posebno. -Da?
Imamo super iznenađenje.
Oduševljena sam ovom slikom. -Naslikao ju je za mene.
Znate što? -Što? - Stric Napo mi je poklonio ribicu.
Zbilja? Kako se zove? -"Nugget."
I gdje je? Pojela si je? - Ne, mama. -Pojela si je!
Dolje je, u ćupu.
Koje boje je? -Zlatne.
Što ćemo joj dati jesti? - Stric ima hranu za ribe.
Dobro, zatvori oči.
Ne gledaj, ne varaj.
Kad sam ja varao? - Možeš pogledati. Lijeva ili desna?
Lijeva ili desna? - Znajući nju, uvijek je lijeva.
Lijeva.
Sigurno.
Vau, što je to?
Nešto što sam jako dugo tražila za tvoj rođendan.
Što je unutra? -Nauči nas kako se koristi, mama.
Unutra su...
Sjemenke tamarinda. -Što?
Ovako funkcionira. Protreseš ga ovako.
"Voilà." -Ajme.
Moramo pogoditi koji oblik čine.
Već znam. To su osmijeh, oči i nos.
Ili može biti more, plaža i ležaljke.
Što ti vidiš? -Vidim horizont plaže. -Horizont.
Ona točka gdje završava pogled. To vidim.
A ti, mama? -A ti?
Ja vidim oblak koji ispušta kapljice.
Ajme, u pravu si. -Da?
Ako gledaš s ove strane, evo oblaka.
Jako mi se sviđa, hvala. Odličan poklon.
Nema na čemu. Satima se možeš zabaviti tražeći oblike. -I hoću.
Tona, došao je moj prijatelj s onime što si htio.
I Ale me gnjavi.
Pa onda idemo.
Idemo po "Rocky 27" i sve ostale koji nedostaju.
Kakva čudna zabava. Svi su Tona, prestrašno!
Bok, Ponchito.
Esther! -Sretan rođendan, ujo. -Hvala.
Kume. -Što ima, buraz? Dobro te je vidjeti.
Lijepo te je vidjeti. - Hej, ujo Tona!
Nećače! - Sretan rođendan. -Hvala.
Julis, sve si ti napravila, zar ne? -Sviđa ti se iznenađenje?
Luda si, pun sam emocija.
Anita. -Čestitke. -Hvala.
Hvala svima!
Vasallo! -Što ima, Tonaya?
Čudno je vidjeti svoje lice stalno. Radije bih vidio vas.
Hvala na svemu. - Jako te volim, brate.
Nisi nam trebao na zabavi. -Gdje si bio?
Na WC-u.
Stavi nešto između ove dvije.
Dolje. Ne tako, stavi zaštitu. Ovako, pogledaj.
Zaštita i onda ovo.
Ostavljaš ovo. - Sve u redu? -Da.
Nisi bio ovdje, dobro? -Da.
Prošlo je, Garnacha.
Stojim s maskama, globusom, puno stvarno.
Da, zajedno smo ti htjele donijeti poklon. I ovo je poklon.
Uvijek je svađa i kasnije kažu da imaš razmažene kolege.
I on je to bio. Znaš da te volim u tom pogledu.
Uvijek sam im govorio o slučaju Paula Freirea.
Učenje je dijaloški proces, cesta koja ide u oba smjera.
I u tom smislu, ja...
Ispričavam se jer sam prigovarao o imenu Tonatiuh za bijelca.
Domorodci su Pedra de Alvarada to zvali, bio je među najgorim osvajačima.
Bio je odgovoran za masakre u Choluli i hramu Tóxcatl.
Ali postoji jedan svijetao dio sunca, Sol.
Jer postoji podzemno sunce.
Lacandonci kažu da jaguar hoda. On hoda u ovom trenutku.
On je noćno sunce. Ali postoji i svjetleće sunce.
Iako je sunce podneva, ne nedostaje mu dekadencije.
Svijetli bez tuge sve do sumraka.
I tako se Tonaya pretvorio u Tonu.
Kroz rad i umjetnost.
Meni to... -Hladi nam se hrana, Vasallo.
Za pretke malo piće, živjeli!
Ja želim reći Toni da u ovom trenutku, na njegov rođendan,
bolje je govoriti o Tonalpohualliju, čije ime ima isti korijen.
To je 260-dnevni ritualni kalendar Srednje Amerike.
I, kao što Tona zna, vrijeme je u Srenjoj Americi cikličko.
U ovim zemljama se ciklusi vraćaju na mjesto, ali nije isto mjesto,
to je uzlazna spirala, koja ide na druga mjesta,
iako se čini da se vraća na isto mjesto.
Na ovaj poseban rođendan, Tona,
svi smo ovdje, na istom mjestu, ali na drugom mjestu.
Ja ne bih trebala držati govor.
Oprostite.
Divan govor!
Tona, prijatelju,
naučio si me ljubavi kroz svoje prijateljstvo.
Sva putovanja na koja smo išli zajedno,
astralna ili geografska, čine dio moje karte.
Volim te.
Hajde, Vasallo!
Lagano, lagano.
Gore, gore, gore za bogove!
Spušta se!
Spušta se, budite oprezni!
Ne, ne, ne!
Zapalit će se!
Puhni. -Da puhnem?
Mrtva pijana si. - Nisam. -Nuri, molim te.
Popila sam par gutljaja, smiri se. -Više ne piješ.
Zašto ne bih pila? -Dođi, molim te.
Nije li ovo zabava? - Da, ali ti nisi na njoj.
Ali završavam kolač za zabavu. -Ostavi se kolača.
Tona je već četiri puta pitao za tebe. Daj da te obrišem. -Glupost.
Pogledaj si izraz lica. Stvarno, Nuri...
Nastavi, lijepo je.
Pij kavu.
Iskreno? -Stvarno smrdiš, molim te, pij.
Tona je četiri puta pitao za tebe, dođi na zabavu.
Pusti da završim kolač. - Gotov je. -Ne, nije još.
Nemoj više piti. Samo trenutak, hajde, ovo je zabava. Pogledaj se.
Otiđi.
Kakva si ti... - Što? Pusti me.
Koliko dugo planiramo zabavu? Nešto posebno za Tonu?
Znaš što? Planiramo ovu zabavu jer si je ti htjela.
Da, htjela sam zabavu za brata.
I dosta mi je toga da me želiš kontrolirati.
Sve u ovoj kući kontroliraš. -Nije istina.
Ti se razvedri. Ne govori meni da se razvedrim jer neću.
Ti se moraš opustiti jer želiš da svi rade što ti želiš... -Ušuti više.
Neću šutjeti! -Ljudi su vani, nećemo se sad svađati, molim te.
Onda me pusti, ti si se došla svađati. -Ne, došla sam po tebe.
Želiš se svađati. -Želim da izađeš na zabavu. -Ali ja ne želim.
Ne želiš? -Ne želim.
Onda izađi i usudi se Toni reći da ne želiš biti ondje.
Dosta mi te je. Znaš što? Radi što želiš.
Zašto mi uzimaš piće? -Jer si mrtva pijana i dosta mi te je.
Evo završit ću ti frizuru pa možeš na zabavu.
Mama, ne želim na zabavu, želim tebi pomoći.
Moram završiti kolač.
Mama, ne želim da piješ.
Ne, dušo, samo danas jer je zabava. -Dobro.
Jako lijepo, dušo. Sad odi na zabavu, može?
Dobro. Samo malo, mama.
Ne, dušo, kasnim. Hajde.
Dobro. -Imam još puno.
Monsi.
Kako je lijep. Koliko mjeseci ima? -Pet.
Presladak je, kao iz časopisa. -Još je mačić.
Mačke su tako lijepe. -Estherin je.
Ostavila mi ga je da ga čuvam.
To govoriš, ali nisi ih uzeo. -Ti si ih platio.
Zoveš se Kayú? -Da. - Koji je to jezik? Što znači?
Ne, mojoj je mama jako voljela crtić Caillou. -Da?
Da, tako je onda ostalo. To je plemenit i sentimentalan crtić.
I sviđa ti se ime? -Da, zavolio sam i crtić i sve. -Da, da.
Daj mi još sat vremena. -Pola sata. Mora dobiti lijekove i odmoriti.
Ali sretni su. Pomozi mi, hajde, još sat vremena. -Moram ići.
Ma ne, hajde. Ostani još malo. Još sat vremena.
Jesi li večerala? - Ne, grickala sam.
Ostani. -Dobro.
Pomozi mi s Tonom. -Dobro, ali već drugi tjedan mi nisi platila.
Oprosti. -Ne žuri se. - Zabava i sve to... -Da, ne žuri se.
Da vidim koliko se skupilo... -Past će.
Joj, oprosti. Evo ga. - Što sam ti rekla za cigaretu?
Evo, ugasila sam je. -Gotovo.
Obećavam ti da ću ti ostatak dati sljedeći petak.
Ali bolje išta nego ništa.
Hvala ti na svemu. Ostani još sat vremena. -Evo nešto za mog mršavka.
Hvala, Cruz. -I tebi.
Što je, Nuri? Ne izlaziš na moju zabavu? -Još malo, obećavam.
Što radiš? -Tvoj kolač, ali ne želim da ga vidiš.
Još iznenađenja za Tonu. -Sjedni.
Što je? -Jesi li sretan? - Da, odlično je. -Da?
Da, lijepo je sve vidjeti.
Dragi moj brate.
Dobro ti stoji kratka kosa. - To je bilo da tebe razveselim.
Hvala, ali vidiš kako sam ja rudlav.
Što radite? Hajde, dođite.
Da, hajde, prestani raditi. - Dođi, Nuri. -Brzo ću, obećavam.
Nepodnošljiva si. Hajde. - Dolazim. -Idemo.
Čekamo te vani, Nuri. Brzo! -Još malo, evo.
Tona.
Što je, tata? - Želim ti nešto dati.
Stavio sam ovo u maminu posudu za cvijeće.
Radim na tome osam godina.
Poklanjam ti ga. -Hvala, tata.
Iznenađenje! -Ajme!
To je samo za čavrljanje.
Tako je. Mogućnost za...
Hvala, jako si me usrećio.
S kuglicama i sve.
Vidi, Esther. -Što?
Daj drugu nogu.
Vidi naš trik.
Sad smo jedna osoba.
Sad smo dvije.
Jedna. -Dvije.
Ti nas predstavi, može? -Može. Kako?
Isprobaj.
Dobrodošli svi, muškarci i žene.
Sad ćemo imati pjesmu.
Pjesmu i spektakl. I reci im da si dirigentica orkestra. -Da.
Dobrodošli, dame i gospodo.
Imamo nastup za ujaka Tonu.
Maestro, glazba! -DJ Chava!
Tiho!
Bravo, Sol!
Kako slatko!
Hajde, momče moj. Možeš pasti, ali nemoj se slomiti. Ti uvijek možeš!
Sve je u redu, kompa. Hajde.
Ujače! -Sve će biti u redu.
Kakav dan, ha?
Hajde, Tona.
Volimo te, Tona.
Volimo te, Tona! - Volimo te, Tona!
Ujo, želiš kolača? - Da, mislim da sam gladan.
Kolač je spreman!
Napravite mjesta!
Vau, mama.
Nuri, kako lijepo. - E, to je slikarstvo.
Nauči sestru, Tona. - Hvala ti, Nuri.
Kako lijepo? - Nema na čemu, dušo.
Tata, vidiš koliko sentimentalnosti. - Da, bar i sestra me ismijavaju.
Govor! -Želja? Što da zaželim? Čizme poput Ruthinih.
Zaželi nešto! - Moja želja... Ne znam.
MEDIATRANSLATIONS