AUKSJON HVER TORSDAG
"STØRST I SØRØST"
16. MARS 2023 TO ÅR ETTER DRAPENE
Det er nyhetsfolk her.
De auksjonerer bort Alex Murdaughs ting.
Vi er her.
Der er skilpaddelampene
og Maggies kasseroller.
Tjuefem, må kunne få tjuefem.
Tjuefem, og tretti…
Hundrevis av gjenstander skal auksjoneres bort på torsdag.
De forventer det største oppmøtet de har sett.
Omtrent 700 registrerte seg for å by på ting
fra Murdaughs nå beryktede Moselle-eiendom.
Men det var spesielt én dekorasjon som fanget manges oppmerksomhet.
Jeg står her ved skilpaddelampene.
Vi måtte ha en.
Da auksjonen var i gang,
så jeg at de solgte Maggies skilpaddeskall.
Hun samlet på dem og hadde dem hengende.
Maggie kunne innredning. Huset var så innbydende og koselig,
og hver minste detalj var perfekt.
Maggie la så mye omtanke i det.
Det var trist da alt ble solgt.
Her er sykkelen til Maggie Murdaugh.
Og et par av Alex' overaller.
Dagen før auksjonen slapp de meg inn
slik at jeg kunne få se på varene.
En av de mer skumle tingene jeg kjøpte, var en støvsuger.
Støvsugeren kostet rundt 50 dollar.
Men den kommer med
den originale støvsugerposen, som er veldig full.
Jeg er fristet til å åpne den for å se innholdet, men har ikke gjort det.
Under auksjonen holdt auksjonariusen opp kameravesken,
startet budgivningen, og jeg holdt kortet mitt oppe
og visste ikke før helt til slutt
at 704 var vinneren
av denne kameravesken.
Det var ikke før senere
at jeg tok minnekortet i kameraet deres
og oppdaget at bildene var der,
av ferier og fester de hadde hjemme.
De fleste bildene ser ut til å være fra lykkelige tider.
Det er vanskelig å forestille seg
at en ektemann ville drepe sin kone og sønn på en så brutal måte.
Jeg hadde vanskelig for å tro det selv.
Spesielt etter å ha sett bildene.
MURDAUGH-DRAPENE: EN SØRSTATSSKANDALE
8. JUNI 2021 DAGEN ETTER DRAPENE
HAGLEPATRONER
BLYPATRONER
Nei.
-Det er ikke de. -Det er disse som er i haglen.
De var i haglen.
Jeg fant…
.300 i en annen eske.
Men ikke kokain eller noe sånt.
Vi ser ikke etter dop. Vi har et drap.
Ja.
Disse er også .300.
Alex ringte meg halv sju om morgenen.
Han hørtes opprørt ut.
Han sa: "B, de er borte."
Jeg spurte: "Hva mener du?"
Han sa: "De er døde, B."
"Hva?"
"Maggie og Paul er døde."
Jeg fikk sjokk.
Alex spurte: "B, er du der?"
Jeg sa: "Ja, jeg er her."
Han sa: "Det kommer sikkert mange folk til huset."
"Kan du rydde og vaske litt?"
Jeg sa: "Gi beskjed om det er mer jeg skal ta meg av."
Jeg måtte ta den rollen og gjøre det jeg måtte.
Han spurte om jeg kunne rydde før folk kom.
Moren og søsteren og faren hennes skulle komme.
Jeg ville sørge for at alt var i orden
slik Maggie gjorde når de kom på besøk.
Han sa: "Ikke kjør inn ved hundehusene, bruk den andre siden
for det er mange SLED-agenter der."
Det var et team som jobbet der da jeg kom.
Ingen sa noe til meg. Ingen spurte meg om hva jeg gjorde der.
Jeg gikk rett inn.
Gikk ut av bilen, gikk til døra,
låste opp og gikk inn.
Jeg snudde meg og gikk mot kjøkkenet.
Jeg lurte på hvor kasserollene var, for de sto ikke i vasken.
Jeg åpnet kjøleskapet,
og alle grytene og kasserollene sto i kjøleskapet med lokk.
Jeg tenkte: "Merkelig. De gjør ikke sånt."
Da jeg gikk gjennom kjøkkenet,
og tok til venstre og la merke til pyjamasen hennes
midt i døråpningen, pent lagt ut.
-Var det uvanlig? -Veldig uvanlig.
Hun ville ikke lagt klærne slik.
Ikke midt i døråpningen.
Han burde ikke tenk på å rydde huset.
Jeg syntes det var rart at han ba henne komme for å rydde opp,
slik man rydder et åsted.
Dagen etter kom alle folkene.
Det var folk over hele åstedet,
blant andre John Marvin, den yngste broren.
Hvordan går det?
Så SLED gjennomsøkte stedet mens du var der?
Ja. Jeg vet ikke hvor lenge jeg hadde vært der.
De kom, og vi hadde en samtale på lekerommet.
Noen beskrev det som "våpenrommet".
De sa at de måtte komme inn og lete etter ting.
De skal frakte Paul og Maggie hjem.
Fordi det er to personer, vil det ta litt lenger tid.
De kan komme tilbake.
Hvor lenge ble du ved åstedet?
-Husker du? -Ganske lenge.
I hvilken tilstand var Alex?
Han var nedbrutt, fortvilet.
Alle var det. Det var noen andre der,
men alt vi gjorde var å klemme og gråte. Jeg vet ikke om vi sa noe.
Gikk du til hundehusene?
Ja.
Jeg måtte se hva som hadde skjedd og ta det innover meg.
Men før jeg gikk dit var jeg usikker på om jeg hadde lov.
Jeg visste at det var et åsted.
Så jeg kontaktet en venn av meg i politiet.
Jeg tror det var Michael Paul som ga meg tillatelse.
-Var det ryddet opp? -Nei, det var det ikke.
Når åstedet er stort og blodig,
tar delstaten store deler av kostnadene
for rydding av åstedet.
Dette ble tilbudt familien, men det ble avvist.
Jeg så blod. Jeg så hjernemasse. Jeg så skallebiter.
Jeg vet ikke hva jeg så. Det var grusomt.
Og av en eller annen grunn trodde jeg det var min…
At jeg måtte rydde opp, for Pauls skyld.
Det føltes som det rette å gjøre. Jeg følte at jeg skyldte ham det.
Etter min ydmyke mening
skal en uavhengig ekspert fortelle sannheten,
i så stor grad du kjenner den,
og formidle bevisene til juryens medlemmer.
Det må ikke være den magiske fingeravtrykkmaskinen
eller fotavtrykkmaskinen.
Man kan gjøre mye med godt kamerautstyr, et måleapparat og god dokumentasjon.
Bevisene vil peke i riktig retning.
Det er om du trekker den rette slutningen som teller,
og det skjedde noen ganger i denne saken.
Da vi kom videre i etterforskningen, ble forsvarets teori presentert for oss.
De prøvde å bevise, fordi det var to våpen,
at Alex Murdaugh ikke kan ha vært alene.
Det måtte være to skyttere.
Jeg ble frustrert,
så jeg spurte Kenny Kinsey om det var plausibelt.
Jeg dro til åstedet. Jeg skulle etterprøve det rapporten sa.
I hvilken rekkefølge fikk Paul skuddsårene?
Hvor står skytteren?
Jeg ble hyret inn for å svare på de spørsmålene.
De visste at det var to våpen der på grunn hylsene som ble funnet på bakken.
Det er et par måter å se det på, men jeg tror det var én skytter.
Om det var to personer,
ville drapene blitt begått langt mer effektivt.
En rekonstruksjon vil vise ting du kan bevise.
Det måtte skje på denne måten på grunn av alle indisiene.
Jeg laget ikke denne, men jeg har sett lignende animasjoner.
Denne er ganske historisk korrekt.
Etter min mening var Paul det første offeret.
Han var en frisk ung mann, ganske sterk.
Jeg tror han ville ha kjempet imot om han ikke var først.
Han ville ikke latt sin mor bli angrepet
uten å prøve å gjøre motstand.
Han sto omtrent midt i matrommet.
Han ble først skutt én gang.
Han gikk mot døra til matrommet.
Den som skjøt den hagla
ble nok overrasket over at Paul fortsatt sto.
På det tidspunktet har du én mulighet.
Bruk den andre patronen i hagla for å fullføre jobben.
Paul fikk det andre og dødelige skuddsåret
da overkroppen hans var rett utenfor døren.
Det andre offeret var Maggie Murdaugh.
Hun ble ikke drept med det samme våpenet som Paul.
Hun ble skutt med en rifle. En .300 Blackout, nærmere bestemt.
Omstendighetene på stedet der de fant Maggie
antyder at hun var på vei mot matrommet.
Maggie møtte skytteren.
Vi vet ikke hvilke skudd som traff Maggie,
men vi vet at tre av dem ikke var dødelige.
Ett i Maggies venstre lår og ett i magen,
Hun synker sammen på hender og knær.
Det første dødelige skuddet kom da hun lå nede,
og det fikk kroppen til å kollapse.
Hun rørte seg aldri igjen.
På det tidspunktet gikk skytteren bak henne.
Selv om hun allerede var død,
var det siste skuddet rettet mot hodet hennes.
Murdaugh-familien eide mange våpen,
og de hadde flere hagler.
De eier en rekke .300 Blackout-rifler.
De to våpnene hadde til hensikt å skape en illusjon,
skape et alibi om at "det kan ikke være meg."
"Jeg kan ikke ha gjort det. Det må ha vært to."
Alex, hvordan har du det?
Under rettssaken ville forsvaret sende en beskjed
for å forsikre seg om at juryen visste at familien støttet Alex.
Forsvaret kaller Alex' gjenlevende sønn, Buster Murdaugh, til vitneboksen.
Buster, jeg vil snakke om helgene frem til 7. juni.
Kan du spille forsvarsdokument 61?
Det er bevis.
FØDSELSDAG
Gratulerer med dagen
27. MAI 2021 ALEX' BURSDAG
Gratulerer med dagen, kjære Alex!
Gratulerer med dagen
-Tusen takk, alle sammen! -Hurra!
Var det en vanlig Memorial Day-helg på Edisto med familie og venner?
Det stemmer.
Det er ikke sant.
Det var mye som foregikk da.
En helg før drapene inntraff
snakket jeg med Maggie.
Hun sa: "Paul har havnet i trøbbel igjen."
Han var på båten sammen med venner, og de drakk.
Hun sa: "Men de ringte Alex. Han kommer til å ordne opp i det."
Miljødirektoratet stoppet ham med en båt full av folk som drakk,
med mye sprit, klar til å legge fra kai.
De holdt ham tilbake og tok all spriten av båten.
Man skulle tro at en som skulle i retten
for potensielt å ha drept noen i en båtulykke
bare to år før,
ikke ville bli tatt på en fest på en båt.
Man kan tenke seg at det økte trykket på Alex,
at han ikke kunne kontrollere Paul.
Det økte presset i Alex' liv.
10. JUNI 2021 TRE DAGER ETTER DRAPENE
Greit, sir.
Da vi snakket sammen forleden,
fikk jeg en grunnleggende oversikt.
-Ja, sir. -Det var ganske traumatisk.
Det er greit. Du må spørre meg om det du må.
Jeg vil at du…
Begynn med mandag morgen og gå gjennom dagen din.
Mandag morgen.
Jeg dro på jobb.
Jeg dro litt tidligere enn vanlig fordi sønnen min, Paul, kom hjem.
Vi skulle plante solsikker dagen etter.
Vi kjørte rundt på eiendommen og preiket.
Vi så etter svin.
Vi skjøt på blinker.
Han skjøt to ganger, jeg skjøt én gang.
Bedre enn før.
Det varte over en time.
Moren var ikke hjemme ennå. Hun var hos legen.
På et tidspunkt var alle sammen i huset.
Maggie hadde kommet hjem.
Vi var i huset en stund.
Maggie og Paul dro til hundehusene.
Vanligvis kjørte de.
De kunne tatt en firehjuling, og det var vanlig å gå.
Jeg ble igjen i huset.
Jeg så på tv.
Jeg sovnet faktisk på sofaen.
Det første jeg gjorde da jeg våknet, var å ringe Maggie
fordi jeg skulle besøke mamma.
Jeg sendte en melding klokken 21.06.
Hun svarte ikke da,
og jeg dro for å besøke mamma.
ALMEDA ALEX' FORELDRES HUS
22 KM
Snakket med mamma. Snakket med Shelly et par minutter.
Jeg dro derfra.
ALEX RING MEG, SKATT
Jeg ringte noen på veien.
Jeg ringte min bror John.
Jeg snakket med Buster.
Jeg dro hjem.
Jeg kom til huset.
Det var ingen der.
Jeg satte meg i bilen og kjørte til hundehusene.
Jeg så Maggie og Paul ligge der. Jeg visste…
Jeg visste at det var ille, og jeg ringte 911.
Da intervjuet skjedde var Alex og familien på John Marvins eiendom.
Randolph hadde nettopp forlatt sykehuset, og oppsøkte Alex
for å oppmuntre ham og bli oppdatert.
Randolph var veldig svak
og var forståelig nok veldig trist.
Mens avhørene ble utført, dro Randolph hjem.
Han døde senere samme dag.
Det var sørgelig for Alex og brødrene hans.
De opplevde enorme tap på få dager.
Randolph III, Maggie og Paul ble begravet samme helg.
I bibelen min har jeg fortsatt dødsannonsen hennes.
Maggie og jeg hadde en samtale.
Vi tullet bare.
Vi sa at når vi ble gamle
skulle Maggie synge i begravelsen min.
Jeg sa: "Og jeg skal synge din."
"Den av oss som dør først. Men vi skal bli gamle."
"Vi har god tid på oss til å lære sangen."
Hun ville ha "Amazing Grace".
Vi avsluttet samtalen der.
Kvelden han døde, visste jeg ikke at han var død.
Jeg hadde laget middag og ryddet opp,
og jeg tenkte på Paul.
Jeg følte at han ville bli glad for å se hvor jeg var i livet.
Og dagen etter våknet jeg
av at mamma ringte og sa at han var død.
JEG SPURTE EN ENGEL
Det høres sprøtt ut.
Jeg føler at han besøkte meg,
jeg vet ikke, på sin vei.
Etter begravelsene,
tidlig i august, kom det en uttalelse
om at det ikke var noen fare for folk flest.
Ingen detaljer om hvordan Maggie og Paul ble drept,
ingen mulige mistenkte. Det var helt stille.
Under etterforskningen
satte vi sammen Alex' tidslinje for å bekrefte historien hans.
Han sa at han dro til Almeda for å besøke moren.
Den eneste andre han hevder han snakket med
var morens pleier, Shelly, så vi kontaktet henne.
Som advokat kan vi få folk til å vitne.
Men vi vil at folk skal reise seg og fortelle sin del av historien,
og forstå at de har en forpliktelse ovenfor rettferdighet,
og at rettferdighet avhenger av folk som er villige til å være modige
og fortelle sin historie.
I dette tilfellet vises det på tv over hele verden.
Mamma sa: "Fortell sannheten om det så gjør vondt."
Jeg er takknemlig for støtten jeg fikk fra sønnen og døtrene mine.
Barna mine ga meg styrke.
Delstaten vil nå kalle Michelle Smith til vitneboksen.
Livet mitt endret seg da jeg vitnet.
Det lærte meg betydningen av å være ærlig.
Ms. Smith, fortell disse folkene om kvelden den 7. juni.
7. juni dro jeg på jobb hjemme hos Ms. Libby.
En vanlig kveld.
Alex ringte meg rundt klokken 21.30.
Han sa: "Shelly, jeg står utenfor."
Jeg gikk for å slippe ham inn.
Alex ville besøke moren og si at faren var på sykehuset,
men hun sov.
Han oppførte seg veldig rart, han var rastløs.
Han så på tv sammen med meg. Han sa: "Jeg drar nå."
Så dro han.
Dagen etter drapene kom Alex for å snakke med meg.
8. JUNI DAGEN ETTER DRAPENE
Han sa: "Hvis noen spør om jeg var der,
si at jeg var her i 30 til 40 minutter."
Det er ikke sant. Han var her i 20 minutter.
Hva sa han om at han var i huset da drapene skjedde?
At han var der i 30-40 minutter.
Det føltes som om alle heiet på Shelly.
Man så hvor vanskelig det var for henne å være der oppe.
Hvorfor gråter du nå?
Fordi de er en god familie, og jeg elsker å jobbe der.
Det er leit at dette skjedde.
Jeg syntes synd på Shelly. Man så at hun var opprørt.
Jeg tror at hun var redd for å vitne,
men hun visste at hun måtte fortelle sannheten, og det gjorde hun.
Hun lot ikke Alex overbevise henne. Hun sto på sitt.
Det kom tydelig frem
at hun hadde vært redd, og at hun hadde betrodd seg til familien
om at hun tvilte på hva Alex Murdaugh
ba henne om å si, og derfor var de der.
Vi hadde en bror-søster-samtale, for han er politi.
Han sa: "Det går bra. Bare si sannheten, det er alt.
Si sannheten. Vær ærlig."
-Han var ikke der i 40 minutter? -Nei.
Det var utrolig.
Det ble tydelig for oss at Alex dro til Almeda
for å etablere et alibi.
Han løy om hvor lenge han var der for å få alibi ved drapstidspunktet.
Jeg var den eneste som var der den kvelden Maggie og Paul ble drept,
så det var derfor Alex anså meg som et alibi.
Jeg kunne ikke tro det. Det var et sjokk.
Han trodde jeg var på hans side, men jeg lyver ikke.
Etter bisettelsen av Paul og Maggie
ringte Alex og ba meg om en tjeneste.
"Kan du og Michael flytte inn på Moselle?"
På det tidspunktet bodde han i Almeda.
Vi trodde vi gjorde vår del for å hjelpe ham.
Den første natten var det litt skummelt å være der.
Moselle-eiendommen,
for folk som aldri har opplevd totalt mørke,
er dette en ny definisjon av mørkt.
Selv om politiet sa at det ikke var noen fare,
visste vi ikke om noen ville bryte seg inn.
Vi snakket fortsatt om hvor trist det var
at ingenting ble gjort i drapssakene
når det gjaldt å finne ut hvem som var involvert.
Ville de gå etter Alex og Buster?
Men det virket som om Alex og Buster levde livet.
Jeg husker at jeg så dem på Edisto på Facebook,
de dro på turer og regattaer i Edisto den sommeren.
De levde livet som normalt.
Alex kommer tilbake. Han er solbrun og slankere,
han ankommer SLED-kontoret i Walterboro
for å få det Alex har bedt om, en oppdatering i saken.
Det de senere sier at de mener er et avhør.
11. AUGUST 2021 TO MÅNEDER ETTER DRAPENE
Alex, takk for at du kom.
-Jeg hjelper gjerne. -Jeg forstår.
Vi har mye å snakke om. Jeg vet at du har mange spørsmål.
Men før vi begynner med dine spørsmål…
Vi har jobbet i over to måneder,
og vi har gjort mye arbeid.
Det vet jeg.
Jeg har spørsmål som jeg må få klarhet i.
En ting jeg prøver å forstå, er tidslinjen din.
Når kom Paul hjem den kvelden?
Jeg og Paul…
kom dit omtrent samtidig.
Bedre enn før.
Det er en video av deg og ham på gården den kvelden.
Du gikk i khakibukser og dresskjorte.
Du leker med et tre.
Det kan jeg ikke huske.
Men da jeg møtte deg den kvelden, gikk du i shorts og T-skjorte.
Når skiftet du klær den kvelden?
Jeg er ikke sikker.
Det ville vært…
-Før eller etter middag? -Det må ha vært…
Når var det? Skulle tro jeg hadde skiftet da.
Innlegget har ikke tidsstempel, det er så mange innlegg.
Men det hadde begynt å skumre.
Rundt halv åtte, åtte.
Jeg skiftet vel da jeg kom tilbake.
Det var fascinerende, for David Owen la frem bevis.
"Du hadde på deg noe annet enn senere samme kveld.
Når dusjet du? Når skiftet du?"
Kvelden alt endret seg, og Alex husker det ikke.
Den 20. august 2021 kom Alex til meg.
"B, kom inn hit. Jeg må snakke med deg.
Kom og sett deg."
At han ba meg om å sette meg og være stille…
Han sto aldri i ro,
og det var vanskelig å få en god samtale, for han var alltid opptatt.
Men han spurte om det, og jeg satte meg ned.
Jeg satte meg spurte hva det var.
Han sa: "Husker du hva jeg hadde på meg den dagen?"
Dagen Maggie og Paul ble drept.
Jeg syntes det var rart, men jeg husker hva han hadde på seg,
men jeg ville ikke si noe.
Men han fortsatte: "Husker du skjorten og dette?"
"Dette føles ikke bra."
På det tidspunktet visste jeg ikke hva han snakket om,
for jeg visste ikke om den videoen.
Jeg trodde at han sørget.
Men det forundret meg at han spurte meg om noe sånt.
Men det var bare en følelse jeg fikk
da han nevnte det igjen og igjen.
-Et par spørsmål til. -Ok.
-Drepte du Maggie? -Nei. Om jeg drepte kona mi?
-Ja, sir. -Nei, David.
-Vet du hvem som gjorde det? -Nei, det vet jeg ikke.
-Drepte du Paul? -Nei, jeg drepte ikke Paul.
-Vet du hvem som gjorde det? -Nei, sir.
Tror du at jeg drepte Maggie?
Jeg må følge bevisene.
Det forstår jeg.
Og du tror jeg drepte Paul?
Jeg må følgene bevisene.
Jeg har ikke noe som peker mot noen andre akkurat nå.
Betyr det at jeg er mistenkt?
Du er fremdeles i saken.
Innen et par dager etter møtet med SLED,
begynte hele livet hans å rakne.
Telefonintervju med Alex Murdaugh, 13. september 2021.
Jim Griffin her.
Ryan Kelly og Joe fra SLED. Hvordan går det?
Hei, Ryan og Joe.
Vi er på et kontor med Alex og Dick.
Jeg legger telefonen på bordet ved siden av Alex.
-Alex: Jeg var langt nede. -Jim: Hva mener du?
Alex: Jeg tenkte at det var best om jeg ikke levde.
At det ville gjøre det lettere for familien min
om jeg var død.
-Så du ville begå selvmord? -Ja.
Jeg ringte Curtis Eddie Smith.
Hvem er det?
Eddie Smith ble kalt "den fjerde Murdaugh".
Han hjalp til med å rydde opp det de ba om.
Eddie Smith var ifølge ryktene Alex' narkolanger.
De var involvert i narkotika, svindel, innløsning av sjekker.
Var han involvert i drapene?
Skjøt du noen av dem på Moselle?
Tekst: Kjetil Almås