Under bølgerne lever der et mystisk væsen.
Det er ældre end dinosaurerne.
Blæksprutten.
Så fremmedartet.
Den kan skifte farve på et øjeblik.
Den kan ændre form til næsten hvad som helst.
Den er planetens sande mester i forklædning.
Og nu har vi opdaget...
at den er et af verdens mest intelligente væsener.
To år i deres verden har afsløret, at de bruger redskaber.
Jeg var chokeret over, hvor sofistikerede de er.
De tænker kreativt.
De kommunikerer med andre arter.
Og måske drømmer de også.
Nogle gange tænker jeg på, om blæksprutterne drømmer om mig.
Om de undrer sig over, hvem jeg er.
Vi er kun lige begyndt at forstå, hvad de har at sige.
Jeg har lige talt med en blæksprutte.
Langt under havoverfladen...
ligger en ottearmet hunblæksprutte...
og bevogter sine æg i en hemmelig hule.
Hun forlader dem ikke.
Ikke engang for at spise.
De har brug for hendes beskyttelse.
Hun har passet dem i over syv måneder.
Hun sulter langsomt ihjel.
At beskytte sine børn...
vil blive hendes sidste handling.
Denne lille blæksprutte på størrelse med et riskorn
tager ud i verden helt alene.
Den vil aldrig lære sin mor eller sine søskende at kende.
Blæksprutter er naturens ultimative eneboere.
Det troede forskerne i hvert fald.
SOCIALE NETVÆRKERE
LIZARD ISLAND AUSTRALIEN
Eventyrer dr. Alex Schnell fra National Geographic
har studeret dyrepsykologi i årevis.
Hun tror, at blæksprutter er mere sociale, end vi tror.
Når man er sammen med en blæksprutte,
så får man følelsen af, at den er lige så nysgerrig, som vi er.
Efter mange timers dykning i Nordaustralien...
er hun blevet venner...
med en sky Octopus cyanea.
På et tidspunkt besluttede hun, at jeg ikke var en trussel,
og lod mig følge efter hende.
Alex har endda givet hende et navn.
Hun havde et ar under øjet, så jeg kaldte hende Scarlett.
Hun kan måske nok lide Alex, men blæksprutter som Scarlett
er som regel på vagt over for sin egen art.
De er enspændere.
Blæksprutter, der møder hinanden, enten parrer sig
eller spiser hinanden eller begge dele.
Da en blæksprutte af samme art nærmer sig Scarlett, bliver Alex bekymret.
Jeg var så nervøs.
Man ved aldrig, hvad der sker.
De vurderer hinanden. De bliver begge to mørkere.
Det er ofte et tegn på aggression.
Scarlett må finde ud af, hvad den ubudne gæst vil.
Det kan kun gøres på én måde.
Det mærkelige ved Octopus cyanea er,
at de skal røre ved hinanden for at finde ud af, hvad den anden vil.
Scarlett bruger sugekopperne.
De er 25 gange mere følsomme end et menneskes fingerspids.
Hun giver den fremmede hånden.
Det er en han, der leder efter en mage.
Scarlett er ikke interesseret. Men han giver ikke op.
Scarlett er i knibe.
Hvis han bliver ved med at holde fast, så risikerer hun at blive kvalt.
Det var en lettelse at se hende slippe fri.
Når socialt samspil er så farligt,
forstår man godt, hvorfor en blæksprutte som Scarlett lever alene.
Men hun lader til at nyde at være sammen med Alex.
Jeg knytter sociale bånd med en blæksprutte.
Teorien om, at de er enspændere, er måske ikke sand.
Der er beviser på, at blæksprutter bruger deres intelligens
til at vælge, hvem de vil komme tæt på.
De er ikke asociale. Bare kræsne.
Især når det gælder det modsatte køn.
For at forstå, hvordan blæksprutter vælger, hvem de omgås med,
skal vi se på deres datingvaner.
BUNAKEN NATIONALPARK INDONESIEN
I Indonesien kan en blækspruttes kærlighedsliv...
give os et nyt indblik i deres forhold.
Fanget af tidevandet...
glæder denne algeblækspruttehan sig til at slippe fri.
Fordi når vandet stiger igen...
så skal han ud at finde kærligheden.
Eftersom han kun kommer ud et par timer om dagen,
skal han skynde sig.
Heldigvis bor han et sted med et rigt udvalg.
Men alle blæksprutter i området sørger for at udnytte højvandet.
Det er speed dating for blæksprutter.
Det er en så usædvanlig social situation,
at havbiolog Christine Huffard har studeret den i 20 år.
Algeblæksprutten interagerer mange gange om dagen.
Men jo mere jeg studerer arten,
desto flere spørgsmål har jeg om den sociale sammenhæng.
Kan det store udvalg være årsagen til, at arten bryder mønstret,
når det gælder sociale forhold?
Den unge han har fået øje på en hun.
Men en mere erfaren stribet rival kommer ham i forkøbet.
Hans udstrakte arm er en åben invitation til at parre sig.
Vores unge han er klar til at kæmpe for hende.
Hannerne slås. Deres otte arme bevæger sig uafhængigt af hinanden.
Det er det ultimative opgør.
Men det er mere end en fysisk kamp. Det er en indsamling af oplysninger.
Den lærer sin rang blandt naboerne,
og hvilke ressourcer den kan tage,
og hvad den kan tillade sig, og hvad den må kæmpe for.
Blæksprutterne lever ikke kun sammen.
Det gør dem også klogere.
Det er social indlæring.
Forskerne vidste ikke, at vilde blæksprutter kunne det.
Den unge han er stadig på jagt efter kærlighed.
Men nu har han en ny strategi.
Det er bedre at satse på en hun, der ikke allerede er optaget.
Han indleder samtalen.
Hans titusindvis af farveskiftende hudceller sender et budskab.
Forskere kalder det for "passing cloud display".
Hendes svar ser lovende ud.
Han nærmer sig.
Han strækker sine papiller over øjet helt ud.
Det er en lille, fingerlignende vækst.
Han gør sig så stor, som han kan.
Han bliver hvid med en stor, sort stribe for at sige:
"Jeg vil enten slås eller parre mig med dig."
Hans invitation virker.
Han strækker sin parringsarm ud.
Dens modificerede spids leverer sæd.
Hvis han altså kan finde det rigtige sted.
Nej, heller ikke der.
Hun er ved at blive utålmodig og sulten.
Han er kommet så langt, så hvis hun vil jage, bliver han hængende.
Parring på farten.
Læringskurven har været stejl for denne lille fyr.
Men hans beslutning om at interagere med andre,
uanset om det er ved at slås, kommunikere eller parre sig,
har gjort ham klogere. Og mere succesrig.
Men er algeblæksprutten unik?
Det tror Christine ikke.
Der kan være andre sociale blæksprutter.
Det er måske ikke så usædvanligt, som vi tror.
Algeblæksprutten er tvunget til at samarbejde med andre.
Men der er også steder, hvor blæksprutter vælger at samles.
Vi er 160 km ud for Costa Ricas kyst.
Næsten tre kilometer under havets overflade.
Her finder man et af klodens mest ekstreme miljøer.
Her har et forskerhold gjort en bemærkelsesværdig opdagelse.
En helt ny art.
Den kaldes for doradoblæksprutten,
men den er så ny, at den endnu ikke har fået et officielt navn.
De fandt ikke kun nogle få individer.
De fandt over 100 af dem.
Det er næsten alle sammen hunner, der passer på deres æg.
Det her er et af kun fire dybhavsynglesteder for blæksprutter.
Hvad tiltrækker så mange vordende mødre til netop dette sted?
En dybhavskilde, hvor varmt vand flyder ud af sprækker i havbunden.
Det fremskynder æggenes udvikling.
At være tæt på hinanden er det hele værd.
Mødrene skal være her i næsten to år, mens ungerne vokser op.
Hver unge er et symbol på mødrenes gensidige tolerance.
Forskere mener, at lignende steder endnu ikke er blevet opdaget.
Der kan være tusindvis, der lægger deres forskelligheder til side
for at sikre den næste generation.
Men hvad sker der, når blæksprutter af forskellige arter mødes?
PORT PHILLIP BAY AUSTRALIEN
Dr. Alex Schnell har hørt, at der under denne beskedne mole
foregår noget meget usædvanligt.
Det hele sker om natten.
Jeg har kun det lille lys fra lommelygten til at vejlede mig.
Man får en uhyggelig fornemmelse, når man bevæger sig gennem vandet.
Jeg så to små øjne stikke ud.
Det er en Octopus pallidus.
Hun kommer ud og...
og i et kort øjeblik rører hendes sugekopper ved min handske.
Jeg havde på fornemmelsen, at hun inviterede mig ud at svømme.
Blæksprutten fører Alex ud til et kunstigt rev,
som er skabt af dykkere.
Det ser ikke ud af meget...
men det får blæksprutterne til at føle sig hjemme.
De er overalt.
De betragter Alex fra alle mulige gemmesteder.
Men det var ikke det eneste, der fangede Alex' opmærksomhed.
Normalt ser jeg en eller to blæksprutter.
Det er som regel den samme art.
Men hernede er der omkring 100 individer
fra fem forskellige arter, og alligevel lever de sammen.
Nogle af dem er på størrelse med golfbolde.
Andre er på størrelse med en badebold.
Det er en utrolig blæksprutteoase med flere arter, der lever side om side.
Det fine miljø kan have tiltrukket blæksprutterne.
Men det forklarer ikke, hvordan dyr, der normalt slås mod hinanden
og dræber hinanden, kan leve i harmoni.
Jeg har en teori, der kan forklare det, vi ser.
Vi har fem forskellige arter med forskellige personligheder.
Macrocctopus maorum er en af verdens største arter og meget sky.
Den lille Octopus berrima er derimod meget kæphøj.
En perfekt blanding af personligheder, der kan sameksistere.
Så måske er det, ligesom med os,
deres forskelligheder, der gør, at de kan enes.
I denne blomstrende blæksprutteby
ser de bort fra instinkter og lever i fredelig sameksistens.
GREAT BARRIER REEF AUSTRALIEN
Blæksprutter er kloge nok til at søge selskab, når det er nødvendigt.
Men er der grænser for, hvem de vil samarbejde med?
Alex' favorit, Scarlett, er ude at jage ved revet.
Og hun er ikke den eneste.
En leopardbars.
Den kan blive en meter lang og veje tre gange så meget som Scarlett.
Stor nok til at være en trussel.
Scarlett holder øje med den.
Men ikke fordi hun er bange.
Når de små fisk flygter...
...så er de uden for fiskens rækkevidde.
Men ikke for Scarlett.
Fisken må tilkalde blækspruttepatruljen
og ændrer sin kropsfarve fra mønstret til bleg.
Det er det signal, Scarlett har ventet på.
Fisken er nu hendes jagtmakker.
Scarlett ser på, mens den viser hende, hvor hun skal lede.
Så gennemsøger hun området.
Når hun er på det rette sted, får fisken sin normale farve tilbage.
De bruger deres kroppe til at tale med hinanden.
En grundlæggende komponent i menneskets forskellige sprog
er referentiel kommunikation.
Min datter er et år og er allerede begyndt at pege på ting.
Jeg ved, at hun vil drikke, hvis hun peger på min vandflaske.
Men fisk har ingen hånd at pege med, så de bruger hovedet.
Her ser vi en unik kommunikation mellem to forskellige arter.
Scarlett får hjælp til at finde føde.
Hvis hun misser byttet...
Så er der mere til leopardbarsen.
Det er teamwork.
Det har givet Alex en idé til et improviseret eksperiment.
Videnskab begynder ofte med en idé, selvom den er skør.
Efter at have set blæksprutten jage med fisken, ville jeg prøve noget.
I dag jager Scarlett alene.
Jeg følger efter hende
og venter på, at hun skræmmer krebsdyr ud af korallerne.
Jeg kan se, at hun overser nogle krabber her og der.
Så peger jeg på dem.
Til min store overraskelse reagerede hun.
Hun forstod, hvad jeg ville sige.
Scarlett fanger hurtigt byttet, som Alex har vist hende.
Måske foretrak hun mig som jagtmakker.
Jeg spillede rollen som fisken, men jeg tog ikke hendes fangst.
Det føltes underligt og vidunderligt at arbejde sammen med Scarlett.
Vi er adskilt af 550 millioner års evolution.
Men vi har en samtale.
Det føltes magisk.
Jo mere vi er sammen med blæksprutter, desto mere overrasker de os.
Hver eneste bemærkelsesværdige opdagelse...
...nedbryder den viden, vi har om, hvad de kan, og hvad de burde kunne.
De er slet ikke enspændere.
De kan være sociale dyr.
Men de bruger deres evner selektivt for at komme frem i livet.
Fra blækspruttemødre...
som gør det bedste for ungerne...
til makkerskaber mellem forskellige arter.
Selv med os.
Så længe det passer dem.
Hvilke andre hemmeligheder mangler vi at afsløre?
Det vil tiden vise.
BAG KAMERAET
Da National Geographics eventyrer, dr. Alex Schnell
ledte efter Octopus cyanea,
havde hun ikke forestillet sig den rejse, hun påbegyndte.
Eller den ven, hun ville få.
Det er bemærkelsesværdigt. Den er fascineret af dig.
Lige så fascineret af mig, som jeg er af hende.
Hvad tror du, det er? Er det øjnene, der genkender et tænkende væsen?
Jeg tror, de drives af nysgerrighed.
Ja, man kan virkelig mærke, at hun er interesseret i dig.
Octopus cyanea er normalt sky.
Men den her så ud til at byde Alex velkommen til sin verden.
Det er utroligt, hvor hurtigt hun afviste tanken om,
at du kunne være en trussel.
Nysgerrigheden var større end faresignalerne.
Et større, ukendt væsen kunne have været hvad som helst.
Ja, helt sikkert. Hun tager initiativet.
Berøringen er meget vigtig.
Alex havde aldrig drømt om, at et så fremmedartet dyr
ville have fysisk kontakt med hende.
Hvad kan begrundelsen være?
Det kan vel ikke være medfødt minde?
Det vil jeg også gerne vide.
Der sker meget i den hjerne.
Tiden med Scarlett var bevis på, hvor intelligente blæksprutter er.
De lærer hurtigt, fordi de skal.
De har ingen at lære fra. De bor ikke sammen med deres søskende.
Kundskaber videregives ikke kulturelt eller undervises af forældre.
Jeg tror, de lærer alt af omgivelserne.
Ja.
Bliver deres hjerner ikke hurtigt udviklet i forhold til vores?
Jo, de har et hektisk liv.
De har ingen til at beskytte sig, så de skal lære hurtigt.
Og de har ingen naturlig beskyttelse som skal, tænder eller kløer.
De kan gemme sig, planlægge, iagttage og udtænke strategier.
Præcis. Deres hjerner er deres våben.
De er som videnskabsfolk. Ligesom børn er det.
Børn vil vide, hvordan ting fungerer.
De er unge, nysgerrige væsener, der finder på en teori om,
hvordan deres verden fungerer.
Ja, det er en alternativ vej til intelligens,
og det får mig til at studere de her dyr.
De bryder alle regler.
Med intelligens og nysgerrighed
overvinder blæksprutter næsten alle forhindringer i deres miljø.
De er problemløsende genier, der aldrig lukker ned.
- Hun sover som en sten. - Ja.
Hun snorker.
Det er interessant, for hun går igennem en søvncyklus.
Pludselig begynder det at rykke i hende.
Det er en aktiv søvnfase.
- REM-søvn. - Helt sikkert.
Det, der sker i vores aktive søvnfase, er, at vi drømmer.
Det kan betyde, at hun også drømmer.
Ja. Hun drømmer, tro mig. Se.
Det er ligesom en hunds poter, når den jager kaniner i sin drøm.
Vi ved ikke, om hunde drømmer, men vi ved jo, at de gør.
Drømme er vigtige for mig.
Jeg laver meget af mit kreative arbejde i drømme.
Jeg har altid sagt, at det er min private gratis streamingkanal.
Avatar var baseret på drømmebilleder. Det er Terminator også.
Visse scener i Aliens var baseret på drømmebilleder.
Det er tydeligt, at hun drømmer.
Men vi ved ikke, hvad hun drømmer om.
Nej, det gør vi ikke.
I den aktive fase rykker hun og skifter farve.
Hun gør det nu.
Det kan betyde, at hun bearbejder minder.
Det kan være oplevelser eller steder,
eller måske skaber hun et geografisk kort.
At skabe et kort over sine omgivelser kan redde hendes liv i fremtiden.
Alene det at studere deres adfærd, og hvordan deres hud ændrer sig,
er et vindue ind i deres sind.
Vi kan ikke tale med dem, men deres hud fortæller historier.
Det gør den.
Hvis blæksprutter drømmer,
er det en af mange hemmeligheder, som forskerne endnu ikke har opdaget.
Jo mere tid vi tilbringer i deres verden,
desto mere lærer vi om de intelligente måder, de overlever på.
For kun ti år siden
blev en stor samling doradohunner opdaget på 3000 meters dybde.
- Det er dit område. - Jeg har set dem mange gange.
Men jeg har aldrig set den adfærd før
med flere af dem på samme sted. De er som regel alene.
Ud af de 300 arter, der findes, er de fleste eneboere.
Men der er en håndfuld arter, der skaber små samfund.
De er samlet der ved det varme vand, der siver ud.
Ja. Og du tror, at varmen fra den hydrotermiske strøm
får æggene til at udvikle sig hurtigere. Ligesom en rugende fugl.
Ellers ville det tage for lang tid.
Vi har ikke engang et navn for en blækspruttegruppe.
Hvad skal man kalde det? En flok blæksprutter?
Floksprutter!
Hver gang man dykker i havet, opdager man noget nyt.
- Hvor dybt har du dykket? - Meget dybere end det her.
Til verdens dybeste sted.
Men når man kommer ned på 150-300 meters dybde,
er der bælgmørkt hele vejen ned.
- Er vi ved 3000 meter her? - Ja.
Der er bælgmørkt hele dagen, og der er koldt.
Jeg har hørt, at du har set en dumboblæksprutte.
De er smukke.
Helt vidunderlige. De har små hovedfinner.
Det ligner Dumbo-ører, men er finner.
Jeg mener ikke, at andre arter har finner på hovedet.
De er smukke og gennemsigtige
og virker næsten selvlysende. De er virkelig smukke.
Får du kreativ inspiration fra disse udforskninger?
Helt sikkert. Jeg har figurer i min næste Avatar,
som er inspireret af blæksprutter, som lever på stor dybde.
- Fedt. - Tak.
Jeg kan ikke sige mere om det nu.
Det er ikke kun de her blæksprutter, der føles som rumvæsener.
Jeg synes, at alle blæksprutter føles som rumvæsener.
Det er det, der tiltrækker os.
Mennesket er fascineret af det ukendte og fremmede,
og her har vi et meget fremmedartet væsen,
som vi har et nært forhold til,
og som viser os velkendte træk, vi kan knytte os til.
Havet har meget at lære os, selv på ellers velkendte steder.
Helt sikkert. Der er stadig meget at lære.
Det er en helt anden verden dernede.
Det er rigtigt.
Tekster: Maja Axholt