Under bølgene...
...lever et mystisk vesen,
eldre enn dinosaurene.
Blekksprut.
Så utrolig fremmed.
Den endrer farge på et blunk.
Den forvandler seg til nesten hva som helst.
De er planetens sanne forkledningsmestere.
Nå oppdager vi
at de er en av de mest intelligente skapningene på jorden.
To år fordypet i deres verden avslører at de bruker verktøy.
Jeg ble helt sjokkert over hvor sofistikert det var.
De tenker kreativt.
Kommuniser med andre arter.
Og drømmer kanskje til og med.
Noen ganger lurer jeg på om blekksprutene drømmer om meg.
Om de lurer på hva jeg er, hvem jeg er.
Vi har så vidt begynt å forstå hva de har å fortelle oss.
Jeg har hatt en samtale med en blekksprut.
BLEKKSPRUTENS HEMMELIGHETER
Langt under havoverflaten
vokter en blekksprut av arten Enteroctopus dofleini
eggene sine i en skjult hule.
Hun forlater dem ikke.
Ikke engang for å spise.
De trenger hennes beskyttelse.
Hun har tatt seg av dem i over syv måneder.
Hun sulter sakte i hjel.
Å holde ungene trygge
blir det siste hun noen gang gjør.
Denne bitte lille blekkspruten, på størrelse med et riskorn,
drar ut i verden alene.
Uten å kjenne sin mor eller sine søsken.
Blekkspruter er naturens ultimate einstøinger.
Det trodde forskere i hvert fall.
SOSIALE NETTVERKSBYGGERE
LIZARD ISLAND AUSTRALIA
National Geographic-utforsker dr. Alex Schnell
har studert dyrepsykologi i årevis.
Hun tror blekkspruter er mer sosiale enn vi innser.
Er man sammen med en blekksprut
får man følelsen av at de er like nysgjerrige på deg som du er på dem.
Etter mange timers dykking i Nord-Australia
har hun vunnet tilliten...
...til en sky blekkspruthunn.
Det var et øyeblikk
mellom oss da hun må ha bestemt at jeg ikke var en trussel
og lot meg følge etter henne.
Alex har til og med gitt henne et navn.
Hun hadde et lite arr under øyet, så jeg kalte henne Scarlett.
Selv om hun kanskje aksepterer Alex, er blekkspruter som Scarlett
vanligvis på vakt overfor sine egne.
De er einstøinger.
Blekkspruter som støter på hverandre, vil ofte enten pare seg,
spise hverandre eller begge deler.
Så når en annen blekksprut nærmer seg Scarlett, blir Alex bekymret.
Jeg var så nervøs.
For du vet aldri hvordan disse tingene vil gå.
De måler hverandre med blikket. Begge mørkner hudfargen...
...ofte et tegn på aggresjon.
Scarlett må finne ut hva inntrengeren vil.
Og det er bare én måte å gjøre det på.
Det merkelige med Octopus cyanea
er at de må ta på hverandre for å finne ut hva den andre vil.
Scarlett bruker sugekoppene sine,
25 ganger mer følsomme enn en menneskelig fingertupp,
til å håndhilse på den fremmede.
Han er en hann på jakt etter en make.
Scarlett er ikke interessert.
Men han gir ikke opp.
Scarlett er i trøbbel.
Hvis han får armene rundt henne, kan hun bli kvalt.
Det var en lettelse å se henne komme seg løs.
Når sosialt samspill er så farlig,
er det lett å skjønne hvorfor en blekksprut
som Scarlett velger å være alene.
Men hun virker storfornøyd med å være sammen med Alex.
Jeg kan knyte bånd til en blekksprut,
så kanskje ideen
om at de er einstøinger ikke er sann.
Det er økende bevis på at blekkspruter bruker sin intelligens
til å vurdere hvem de skal komme nær.
De er ikke asosiale, bare kresne.
Spesielt når det gjelder det motsatte kjønn.
For å forstå hvordan blekkspruter velger hvem de skal tilbringe tid med
må vi se på datingvanene deres.
I Indonesia hjelper kjærlighetslivet til én blekksprut med
å omskrive reglene for forholdene deres.
Fanget i hulen ved lavvann
gleder denne blekkspruthannen seg til å være fri.
For når vannet stiger,
leter han etter romantikk.
Han kommer bare ut av hulen et par timer om dagen,
så han må skynde seg.
Heldigvis betyr postnummeret hans mange maker.
Men alle de lokale blekksprutene utnytter høyvannet.
Det er hurtigdating for blekkspruter.
Det er en sosial situasjon som er så uvanlig
at marinbiolog dr. Christine Huffard har studert den i to tiår.
Blekksprutene omgås ofte, mange ganger om dagen.
Men jo mer jeg ser på Abdopus aculeatus,
jo flere spørsmål har jeg om hva som driver det sosiale samspillet.
Kan denne tettpakkede arenaen være grunnen til at blekkspruter bryter
mønsteret når det gjelder sosialisering?
Den unge hannen har fått øye på en hunn.
Men en mer erfaren, stripete rival kommer først.
Den lange armen hans er en åpen invitasjon til å pare seg.
Vår unge hann er forberedt på å kjempe for henne.
Hannene bryter,
hver av de åtte armene beveger seg uavhengig.
Det er det ultimate oppgjøret.
Men det er mer enn bare en fysisk kamp, det er innhenting av kunnskap.
Den lærer rangen sin blant de andre naboene
og hvilke ressurser den kan ta.
Hva den kan slippe unna med i atferden. Hva den må kjempe for.
Blekksprutene bor ikke bare sammen.
De blir smartere på grunn av det.
Det er sosial læring.
Og forskere visste ikke at ville blekkspruter kunne gjøre det.
Den unge hannen er fortsatt på jakt etter kjærlighet.
Men nå har han en ny strategi.
Det er best å gå for en hunn som ikke allerede er opptatt.
Han starter samtalen.
Titusenvis av hudceller som skifter farge, sender en beskjed.
Forskere kaller dette "passerende skyer".
Svaret ser lovende ut.
Han går inn.
Han stikker papillen opp over øyet.
Den er som en fingeraktig, kjøttfull utvekst.
Han ser så stor ut som han kan få blitt.
Han har en hvit bakgrunn med en stor svart stripe som sier
at han enten vil slåss med deg eller pare seg med deg.
Hans tilnærmelser har gjort susen.
Han strekker ut sin spesialiserte paringsarm.
Den modifiserte tuppen vil levere en pakke sæd.
Hvis han bare finner det rette stedet.
Nei, fortsatt ikke.
Men hun begynner å bli utålmodig og sulten.
Han har kommet så langt,
så hvis hun vil jakte, henger han med.
Paring i bevegelse.
Det har vært en bratt læringskurve for denne lille fyren.
Men hans beslutning om å omgås andre
enten det er slåssing,
kommunikasjon eller paring
har gjort ham smartere
og mer vellykket.
Men er blekksprutarten Abdopus aculeatus unik?
Christine tror ikke det.
Vi kan innse at det er andre sosiale blekkspruter.
At det kanskje ikke er så uvanlig som vi tror.
Abdopus aculeatus tvinges til å samhandle.
Men det er steder der blekkspruter velger å samles.
Over 160 km utenfor Costa Ricas kyst...
...og over 3 km under havoverflaten
i et av verdens mest ekstreme miljøer
gjorde en gruppe forskere en utrolig oppdagelse.
En helt ny art.
Den blir kalt Dorado-blekksprut,
men er så ny at den ennå ikke har fått et offisielt navn.
Og de fant ikke bare noen få.
De fant over hundre.
Nesten alle er hunner som steller eggene sine.
Det er et av bare fire oppvekstområder for dypvannsblekksprut på planeten.
Hva trekker så mange vordende mødre til dette stedet?
En dypvannskilde, der varmt vann renner ut av sprekker i havbunnen.
Det fremskynder utviklingen av eggene deres.
Å være så nær hverandre er en pris som er verdt å betale.
Disse mødrene vil være her nede i nesten to år når ungene vokser.
Hver lille klekkede unge er et symbol på deres felles toleranse.
Forskere tror flere steder som dette forblir uoppdaget.
Tusenvis av blekkspruter kan legge uenighetene sine til side
for å sikre neste generasjon.
Men hva skjer når blekkspruter av ulike arter møtes?
PORT PHILLIP BAY AUSTRALIA
Dr. Alex Schnell har hørt at under denne beskjedne brygga
skjer det noe høyst uvanlig.
Det skjer om natten.
Jeg har bare det lille lyset fra fakkelen til å veilede meg.
Man får en uhyggelig følelse når man beveger seg gjennom vannet.
Jeg la merke til to små utstikkende øyne.
Og det er en Octopus pallidus.
Hun kommer ut og...
Vi har et fantastisk øyeblikk der sugekoppene tar på hånden min.
Det føltes som om hun inviterte meg med på en svømmetur.
Blekkspruten leder Alex til et oppsirkulert, kunstig rev
skapt av dykkere.
Det ser kanskje ikke ut som noe stort,
men det tilbyr blekkspruter alt de trenger for å føle seg hjemme.
De er overalt.
De kikker på Alex fra hvert eneste krypinn.
Men det er ikke det eneste som fanget Alex' oppmerksomhet.
Vanligvis ser jeg én eller to blekkspruter.
Og de er vanligvis av samme art.
Men her nede har du rundt hundre individer
av fem forskjellige arter, og alle lever bare sammen.
Fra blekkspruter på størrelse med golfballer...
...til blekkspruter på størrelse med badeballer.
Det er en merkverdig blekksprutoase der nede
med flere arter som lever sammen.
Flotte eiendommer kan ha tiltrukket seg så mange blekkspruter her.
Men det forklarer ikke hvordan dyr som vanligvis slåss,
eller til og med dreper hverandre,
lever i harmoni.
Jeg har en teori som kan forklare det vi ser her.
Vi har fem ulike arter med veldig ulike personligheter.
Macroctopus maorum, en av verdens største arter, er ganske sky.
Og en veldig liten blekksprut, Octopus berrima, er veldig frekk.
Det er en perfekt blanding av personligheter så de kan sameksistere.
Så kanskje, akkurat som oss iblant...
...er det forskjellene som gjør at de kommer overens.
I denne blomstrende blekksprutbyen...
...har de lært å trosse instinktene og leve fredelig med naboene sine.
STORE BARRIERE-REV AUSTRALIA
Blekkspruter er smarte nok til å velge selskap når det gjelder.
Men er det noen grenser for hvem de vil samarbeide med?
Alex' favoritteinstøing, Scarlett, er ute og jakter på revet.
Og hun er ikke den eneste.
En Plectropomus leopardus.
Ørreten kan bli over 90 cm lang og veie tre ganger så mye som Scarlett.
Stor nok til å være en trussel.
Scarlett holder øye med ham.
Men ikke fordi hun er redd.
Når de små fiskene flykter...
...er de utenfor hans rekkevidde.
Men ikke Scarlett sin!
Han må tilkalle blekksprutkavaleriet
og endrer kroppsfargen fra mønster til blek.
Det er begynnelsen på et signal Scarlett har ventet på.
For denne ørreten er nå jaktkompisen hennes!
Scarlett ser på mens han viser henne hvor hun skal lete.
Og begynner så et søk.
Når hun er på rett sted, går ørreten tilbake til sitt vanlige mønster.
Det virker som de bruker kroppen til å snakke med hverandre.
Et grunnleggende komponent i menneskespråk
er noe som kalles referansesignalisering.
Jenta mi er ett år gammel
og har begynt å peke på ting.
Jeg kan komme frem til at hun kanskje vil ha noe å drikke om hun
peker på vannflasken min. Men en fisk har ingen hånd, så de står på hodet.
Her har vi unik kommunikasjon mellom ulike arter.
Scarlett får hjelp til å finne mat.
Hvis hun bommer...
...blir det mer til ørreten.
Det er lagarbeid.
Det har gitt Alex en idé til et improvisert eksperiment.
Vitenskapen begynner ofte med en idé, selv om det er sprø ideer.
Etter å ha sett blekkspruten jakte med fisken bestemte jeg meg for å prøve.
I dag jakter Scarlett alene.
Jeg følger etter henne
og venter til hun jager ut krepsdyr fra korallrestene.
Jeg ser at hun bommer på noen krabber her og der.
Jeg begynner å peke mot dem.
Til min overraskelse reagerte hun.
Hun forsto hva jeg prøvde å formidle til henne.
Scarlett er rask til å fange byttet Alex har vist henne.
Kanskje hun foretrakk meg som jaktpartner.
Jeg spilte fiskens rolle, men jeg tok ikke noe av fangsten hennes.
Det føltes rart og fantastisk å ha denne interaksjonen med Scarlett.
Her er vi, atskilte av over 550 millioner år med evolusjon,
men vi har en samtale.
Det føltes magisk.
Jo mer tid vi er i vannet med blekk- spruter, jo mer overrasker de oss.
Hver bemerkelsesverdige nye oppdagelse
bryter ned vår tro på hva de kan og bør gjøre.
De er langt fra ensomme livet ut.
De kan være sosiale dyr.
Men noen som bruker evnene sine selektivt for å komme seg frem.
Fra blekksprutmødre...
...som gjør det beste for ungene sine...
...til partnerskap mellom arter.
Selv med oss.
Så lenge det passer dem.
Hvilke flere hemmeligheter gjenstår det å avsløre?
Det vil tiden vise.
BAK KULISSENE
JAMES CAMERON & DR. ALEX SCHNELL
Da National Geographic-utforsker dr. Alex Schnell
først lette etter blekksprutarten Octopus cyanea,
hadde hun aldri forestilt seg reisen hun hadde begynt.
Eller vennen hun ville få.
Dette er ganske utrolig. Den er fascinert av deg.
Like fascinert av meg som jeg er av henne.
Men hva tror du det er, tror du
at det er øynene, at den gjenkjenner et tenkende vesen?
Jeg føler at de drives av så mye nysgjerrighet.
Ja. Man merker at hun er nysgjerrig på deg.
Blekksprutarten Octopus cyanea er vanligvis sky,
men denne ønsket Alex velkommen til sin verden.
Det er utrolig hvor fort hun ga opp tanken
om at du kan være en trussel.
Nysgjerrigheten veide tyngre enn faresignalene.
En større skapning, ukjent, kan være hva som helst. Du vet.
Ja, absolutt.
Og hun tar initiativ til...
...berøringen, som er veldig viktig.
Alex hadde aldri drømt om at et så fremmed dyr, så annerledes,
ville strekke seg mot henne.
Hvordan kunne hun ha noe grunnlag for det?
Det ville ikke vært noe medfødt minne om det.
- Jeg spør meg selv om det støtt. - Ja.
- Det er mye som skjer i den hjernen. - Ja.
Tiden med Scarlett var enda et bevis på hvor intelligente blekkspruter er.
De lærer fort fordi de må.
De har ingen å lære av, de lever ikke med søsken.
Så det er ikke kulturelt nedarvet og lært av foreldre eller, du vet.
Nei, og jeg tror alt læres av omgivelsene deres.
Ja.
Utvikler ikke hjernene seg fort sammenlignet med våre
bare fysiologisk? - Ja, så det er det hurtiggående livet.
Innsatsen er høy, ingen beskytter dem.
- Akkurat. - Så de må lære veldig fort.
Ja, og de har ingen naturlig beskyttelse
som skall, tenner, klør eller noe.
Så ja, de kan gjemme seg, de kan planlegge, se på, legge strategier.
- Nettopp. Sinnet er våpenet deres. - Ja.
De er vitenskapsmenn.
Slik barn er vitenskapsmenn.
Barn undrer hvordan det funker
Så det er disse unge, nysgjerrige hjernene som finner ut
av en teori om hvordan verden fungerer rundt dem.
Ja, det er en helt alternativ vei til intelligens.
Og det er det som frister meg til å studere disse dyrene.
Og de bryter alle regler.
Med sin utrolige intelligens og nysgjerrighet
overvinner blekkspruter nesten alle hindre som miljøet deres gir dem.
Problemløsende mesterhjerner som aldri skrus av.
- Hun sover. - Hun sover, ja.
Blekksprutsnorking
Det er interessant, for hun går gjennom en søvnsyklus her,
men så begynner hun å bevege seg en del.
Det kaller vi en aktiv søvnfase.
- Ja, som REM-søvn. - Absolutt.
Og det som skjer når mennesker har en aktiv søvnfase, er at vi drømmer.
- Akkurat. - Så det kan bety at hun også drømmer.
Ja. Hun drømmer. Stol på meg, hun drømmer. Kom igjen, se.
Det er som hundens poter, når de jager kaniner i drømmene sine.
Vi vet ikke at hunder drømmer, men vi vet at hunder drømmer.
Drømmer er viktige for meg.
Jeg gjør mye av mitt kreative arbeid i drømmer.
Jeg har alltid sagt at det er min egen private strømmekanal som er gratis.
Men Avatar var basert på drømmebilder.
Terminator var basert på drømmer.
Scener i Aliens var basert på drømmebilder.
Det virker åpenbart at hun drømmer.
Hva hun drømmer, kan vi ikke svare på.
Nei, det kan vi ikke svare på.
Under den aktive fasen rykker hun til, og hun endrer farge.
Hun gjør det nå. Ja.
Det kan bety at hun bearbeider hukommelsen.
Ja, så det kan være erfaring, det kan være beliggenhet.
Det kan være å bygge et geografisk kart, et minnekart.
Et mentalt kart over habitatet
som kan redde livet hennes i et fremtidig møte.
Ved å se på atferden deres og måten huden deres endrer seg på
er det i seg selv et vindu inn i sinnet deres.
Selv om vi ikke kan snakke med dem, forteller huden deres historiene.
Den forteller en historie.
Hvis blekkspruter drømmer,
er det en av mange hemmeligheter som forskerne ennå ikke har oppdaget.
Jo mer tid vi tilbringer i deres verden,
jo mer lærer vi om de intelligente måtene de overlever på.
For bare ti år siden
ble en stor samling av Dorado-hunner oppdaget på 3000 meters dyp.
- Så dette er ditt felt. - Jeg har sett dem mange ganger,
men jeg har ikke sett denne typen samlingsatferd
der man ser en haug på ett sted. De er vanligvis alene.
Av de 300 blekksprutartene er de fleste einstøinger.
Men du har en håndfull arter der du vil se dem samle seg
i de små samfunnene. - Ja.
De har samlet seg her for
å utnytte det varme vannet som siver ut av ventilen.
Ja, og du tenker at varmen fra den hydrotermiske strømmen, det varme
vannet som kommer opp, får eggene til å utvikle seg raskere.
Som en fugl som holder eggene varme.
Nettopp, ellers tar det for lang tid.
Vi har ikke engang et navn på en blekksprutgruppe.
Hva ville du kalt det?
En blekksprutflokk?
- En blekkflokk! - Blekkflokk.
Hver gang man drar ut på dyphavet,
finner man alltid ut noe nytt.
- Hvor dypt har du vært? - Jeg har vært mye dypere enn dette.
Faktisk til det dypeste stedet i verden.
Men når man kommer ned 150 eller 300 meter,
er det bekmørkt hele veien ned.
- Jeg tror vi er på 3000 meters dyp. - 3000.
3000 meter her.
Ja, så det er bekmørkt hele dagen, hver dag, og kaldt.
Men jeg har hørt at du også har sett en Dumbo-blekksprut.
- Dumboene er vakre. - Ja.
Helt nydelige, og de har små finner på hodet.
De ser ut som Dumbo-ører, men er faktisk finner.
Ja.
Jeg tror ikke andre arter har slike finner på hodet,
men de er nydelige.
De er gjennomsiktige, og de har en skimrende kvalitet, de er vakre.
Henter du kreativ inspirasjon fra disse utforskningene?
Absolutt. Jeg har noen skikkelser i en kommende
Avatar-film som er inspirert av noen av de dypvannsblekksprutene.
- Utmerket. - Takk.
Jeg kan ikke si mer om det nå.
Ikke bare ser blekksprutene ut som romvesener,
men alle blekkspruter er romvesener.
Det er nok det som drar oss til dem,
for vi som mennesker er så fascinerte av det ukjente.
Og vi har en veldig utenomjordisk skapning,
men vi kan også resonnere med dem.
De viser kjente trekk som vi virkelig kan relatere til.
Havet har fortsatt så mye å lære oss selv på steder vi tror vi kjenner.
Absolutt. Ja, det er fortsatt så mye å lære.
Vi har en helt annen fremmed verden der nede.
Det stemmer.
Tekst: Nina Morstøl