Pod hladinou...
žije záhadný tvor starší než dinosaury.
Chobotnica!
Je pre nás celkom cudzia.
V okamihu mení sfarbenie.
Dokáže na seba brať podobu
takmer čohokoľvek. Chobotnice sú pravé majsterky kamufláže.
Dozvedáme sa, že patria
k najinteligentnejším tvorom na zemi.
Dva roky v ich svete odhalili, že používajú nástroje.
Sú natoľko dômyselné, až ma to úplne šokovalo.
Kreatívne myslia.
Komunikujú s inými druhmi.
A možno dokonca snívajú.
Občas premýšľam, či sa im sníva o mne,
či uvažujú, čo alebo kto som.
Ešte len začíname chápať, čo nám chcú povedať.
Viedla som rozhovor s chobotnicou.
TAJOMSTVÁ CHOBOTNICE
KOMENTÁR NAČÍTAL PAUL RUDD
Hlboko pod oceánskou hladinou...
stráži samica osmonoha gigantického...
vajíčka v skrytej jaskyni.
Neopustí ich.
Ani preto, aby sa najedla.
Potrebujú jej ochranu.
Stará sa o ne viac ako sedem mesiacov.
Pomaly zomiera od hladu.
Udrží potomkov v bezpečí...
no bude to posledné, čo urobí.
Táto drobná chobotnica, veľká asi ako zrnko ryže,
sa do sveta vydá sama.
Nikdy nespozná matku ani súrodencov.
Väčších samotárov ako chobotnice v prírode nenájdete.
Alebo si to vedci aspoň mysleli.
TVORCA SOCIÁLNYCH SIETÍ
OSTROV LIZARD ISLAND AUSTRÁLIA
Výskumníčka National Geographic Dr. Alex Schnell
roky študovala psychológiu živočíchov.
Verí, že chobotnice sú spoločenskejšie, než si myslíme.
Keď trávite čas s chobotnicou,
nadobudnete dojem, že je na vás rovnako zvedavá ako vy na ňu.
Strávila mnoho hodín potápaním v severnej Austrálii...
a získala si dôveru...
plachej samice chobotnice Octopus cyanea.
Nastala chvíľa,
keď sa zjavne rozhodla, že nepredstavujem hrozbu,
a dovolila mi, aby som ju sledovala.
Alex ju dokonca pomenovala.
Pod okom mala drobnú jazvu, anglicky scar, preto sa volá Scarlett.
Hoci Scarlett toleruje Alex,
chobotnice ako ona sú pri vlastnom druhu zväčša opatrné.
V podstate sú samotárske.
Keď sa na seba chobotnice natrafia, často sa buď pária,
alebo jedna druhú zjedia, alebo oboje.
Takže keď sa inokedy k Scarlett sa priblíži chobotnica,
Alex má obavy.
Bola som fakt nervózna.
Nikdy totiž neviete, ako takéto niečo dopadne.
Premerajú si jedna druhú a zmenia sfarbenie na tmavšie.
To je často prejav agresivity.
Scarlett musí zistiť, čo votrelec chce.
A to sa dá jediným spôsobom.
Na tomto druhu chobotníc je naozaj zvláštne,
že sa musia dotknúť, aby zistili, čo chce druhá strana.
Scarlett použije prísavky,
25-krát citlivejšie ako konček ľudského prsta,
aby si s cudzincom podala ruky.
Je to samec, ktorý sa chce páriť.
Scarlett nemá záujem,
no on sa nevzdáva.
Scarlett má problém.
Ak ju pevne obomkne ramenami, mohla by sa udusiť.
Keď sa vyslobodila, veľmi sa mi uľavilo.
Keďže sú sociálne interakcie také nebezpečné,
nie je ťažké pochopiť, prečo chce byť chobotnica ako Scarlett sama.
Zdá sa však, že jej vôbec neprekáža tráviť čas s Alex.
Ak si dokážem s chobotnicou vytvoriť sociálnu väzbu,
možno nie je pravda, že sú úplne samotárske.
Máme čoraz viac dôkazov, že chobotnice využívajú inteligenciu,
aby zvážili, s kým sa zblížia.
Nie sú nespoločenské,
iba si vyberajú!
Najmä pri opačnom pohlaví.
Aby sme pochopili, ako si chobotnice vyberajú, s kým trávia čas...
musíme sa pozrieť na to, ako randia.
NÁRODNÝ PARK BUNAKEN INDONÉZIA
V Indonézii...
ľúbostný život jednej chobotnice...
pomáha prepísať pravidlá ich vzťahov.
Tohto samca z druhu Abdopus aculeatus...
odliv uväznil v skrýši a on sa nemôže dočkať slobody.
Keď totiž hladina stúpne...
vydáva sa hľadať lásku.
Skrýšu opúšťa iba na niekoľko hodín denne.
Musí to teda urýchliť.
Našťastie jeho štvrť obýva veľa samíc na párenie.
Ibaže príliv naplno využívajú všetky miestne chobotnice.
Je to chobotničia rýchlozoznamka.
Ide o natoľko nezvyčajnú sociálnu situáciu,
že ju morská biologička Dr. Christine Huffard skúma už dve desaťročia.
Pri tomto druhu chobotníc dochádza k interakciám mnohokrát za deň.
Lenže čím viac ho pozorujem,
tým viac mám otázok o tom, čo ich interakcie poháňa.
Preplnená aréna by mohla byť dôvod, prečo tento druh pri interakciách
vybočuje z normálnych koľají.
Mladý samec zbadal samicu.
Ako prvý sa k nej však dostane skúsenejší pruhovaný rival.
Vystretým ramenom vyzýva na párenie.
Náš mladý samec je pripravený na súboj.
Samce zápasia,
nezávisle pritom pohybujú ôsmimi ramenami.
Je to rozhodujúci boj.
No okrem fyzického zápasu ide aj o zhromažďovanie informácií.
Zistí, aké má medzi susedmi postavenie
a čo by mohol získať.
Aké správanie mu prejde. O čo musí bojovať.
Nielenže tieto chobotnice žijú pohromade,
ony sa vďaka tomu i stávajú inteligentnejšími.
Prebieha tu sociálne učenie.
A vedci netušili, že sú ho divé chobotnice schopné.
Mladý samec ďalej hľadá lásku.
Zmenil však stratégiu.
Lepšie bude vybrať si nezadanú samicu.
Nadväzuje rozhovor.
Desaťtisíce buniek zodpovedných za zmenu sfarbenia vysielajú správu.
Vedci tomu hovoria prehliadka prechádzajúcich mračien”.
Jej odpoveď pôsobí sľubne.
Ide na to.
Vytrčí si cez oko papily,
malé hrubé výrastky podobné prstu.
Väčší už vyzerať nemôže.
Bielym pozadím s veľkým čiernym pásom hovorí,
že chce buď bojovať, alebo sa páriť.
Jeho návrh zabral.
Vystiera špecializované rameno na párenie.
Modifikovanou špičkou odovzdá vrecúško spermií.
Teda ak dokáže nájsť správne miesto.
Nie, ani toto nie je ono.
Samica začína byť netrpezlivá a hladná.
Dostal sa až sem,
takže ak chce ísť samica na lov, bude sa jej držať.
Budú sa páriť v pohybe.
Tento samček to nemal ľahké, musel sa rýchlo učiť.
Ale jeho interakcie s ostatnými,
či už boje,
komunikácia, alebo párenie,
ho urobili inteligentnejším
i úspešnejším.
Je však tento druh ojedinelá výnimka?
Podľa Christine nie.
Možno zistíme, že sú aj iné spoločenské chobotnice.
Že možno nie sú až také zriedkavé.
Chobotnice Abdopus aculeatus sú k interakciám nútené.
No existujú miesta, kde sa chobotnice rozhodnú zísť.
Viac ako 100 míľ od pobrežia Kostariky...
a takmer dve míle pod hladinou oceánu...
v jednom z najextrémnejších prostredí...
urobil tím vedcov pozoruhodný objav.
Objavili úplne nový druh.
Dostal prezývku chobotnica Dorado.
Je však taký nový, že oficiálne meno zatiaľ nemá.
Vedci nenašli iba niekoľko jedincov.
Našli ich viac ako 100.
Skoro všetky sú samice, ktoré sa starajú o vajíčka.
Ide o jedny zo štyroch známych hlbinných chobotničích jaslí.
Čo priťahuje toľko mamičiek práve na toto miesto?
Hlbinný prameň,
kde z prasklín morského dna vyteká teplá voda.
Urýchľuje vývin ich vajíčok.
Vzájomná blízkosť za to stojí.
Kým budú potomkovia rásť, mamy tu spolu strávia skoro dva roky.
Každé vyliahnuté mláďa symbolizuje ich vzájomnú toleranciu.
Podľa vedcov existuje viacero takýchto miest, len neobjavených.
Tisíce chobotníc možno nechávajú nezhody bokom
v prospech ďalšej generácie.
Lenže čo sa stane pri stretnutí rôznych druhov chobotníc?
ZÁLIV PORT PHILLIP AUSTRÁLIA
Dr. Alex Schnell počula, že sa pod týmto nenápadným mólom...
deje čosi veľmi nezvyčajné.
Dochádza k tomu v noci.
Orientujem sa len podľa svetielka baterky.
Keď plávate, prepadá vás taký čudný pocit.
Všimnem si dve očká.
Je to chobotnica Octopus pallidus.
Vyjde von a...
nastane úžasná chvíľa, keď sa mi prísavkami dotkne dlane.
Mala som pocit, že ma volá zaplávať si s ňou.
Chobotnica Alex vedie k umelému útesu z upcyklovaných materiálov,
ktorý vytvorili potápači.
Možno nevyzerá najlepšie,
ale chobotnice tu majú všetko, čo v domove potrebujú.
Sú všade.
Kradmo na Alex hľadia z každého otvoru.
To však nie je jediné, čo Alex upútalo.
Zvyčajne vidím jednu či dve chobotnice
a zväčša ide o jeden druh.
Ibaže tu dole je približne 100 jedincov
z piatich rôznych druhov,
ktoré spolu skrátka žijú.
Od chobotníc malých ako golfové loptičky...
po chobotnice veľké ako plážové lopty.
Vznikla tu mimoriadna chobotničia oáza,
v ktorej spolunažíva niekoľko druhov.
Toľké chobotnice tu mohla prilákať skvelá nehnuteľnosť.
Lenže to nevysvetľuje, prečo živočíchy, ktoré zväčša bojujú,
či sa dokonca zabíjajú,
žijú v harmónii.
Mám teóriu, ktorá by mohla objasniť, čo vidíme.
Máme tu päť rôznych druhov s rôznymi povahami.
Jeden z najväčších druhov, Macroctopus maorum, je pomerne plachý.
Drobná chobotnica Octopus berrima má naopak poriadnu drzosť.
Ide o dokonalú kombináciu pováh na spolunažívanie.
Možno je to rovnaké ako u nás.
Práve ich nezhody im občas umožňujú vychádzať.
V tejto prekvitajúcej chobotnicopole
sa chobotnice naučili nepoddať inštinktom
a spolunažívať v mieri.
VEĽKÁ KORALOVÁ BARIÉRA AUSTRÁLIA
Chobotnice sú dosť inteligentné na to, aby si zvolili spoločnosť, ak treba.
Existujú však nejaké obmedzenia v tom, s kým spolupracujú?
Alexina obľúbená samotárka Scarlett loví na útesoch.
A nie je jediná.
Je tu ryba z rodu Plectropomus.
Dorastá do dĺžky takmer 100 cm a váži trikrát toľko ako Scarlett.
Je dosť veľká, aby predstavovala hrozbu.
Scarlett rybu rozhodne nespúšťa z očí.
No nie preto, že by sa bála.
Keď malé rybky utečú...
sú mimo dosahu ryby.
Nie však mimo dosahu Scarlett.
Ryba potrebuje privolať chobotničie jednotky
a zmení sfarbenie zo vzorovaného na svetlé.
Na takýto signál Scarlett čakala.
Teraz totiž lovia spoločne.
Scarlett sa díva, keď jej ryba ukazuje, kde hľadať.
Potom začne s prehliadkou.
Keď Scarlett nájde správne miesto, ryba sa vráti k bežnému vzoru.
Zdá sa, že komunikujú svojimi telami.
Jedným zo základných prvkov ľudskej reči
je odkazovanie.
Moja dcérka má rok
a už začala na veci ukazovať,
vďaka čomu si viem domyslieť, že ak ukáže na fľašu, chce piť.
Samozrejme, ryba nemá ruku, a tak urobí stojku na hlave.
Tu prebieha jedinečná komunikácia medzi rôznymi druhmi.
Scarlett sa dočkala pomoci s hľadaním potravy.
Ak minie...
ryba dostane viac jedla.
Je to tímová práca.
Alex vďaka nej dostala nápad na improvizovaný pokus.
Veda má často počiatok v nápadoch, hoci aj bláznivých.
Keď som videla chobotnicu na love s rybou, rozhodla som sa niečo skúsiť.
Dnes Scarlett loví sama.
Sledujem ju
a čakám, kým vyženie kôrovce z úlomkov koralov.
Vidím, že tu a tam prehliadne niekoľko krabov.
Začnem na ne ukazovať.
Na moje prekvapenie zareagovala.
Chápala, o čom som sa v komunikácii snažila.
Scarlett rýchlo chytí korisť, ktorú jej Alex ukázala.
Možno som bola lepšia partnerka na lov.
Mala som úlohu ryby, ale nebrala som jej korisť.
Z tejto interakcie so Scarlett som mala zvláštny i úžasný pocit.
Delí nás od seba viac ako 550 miliónov rokov evolúcie,
a predsa tu vedieme rozhovor.
Pripadalo mi to magické.
Čím viac času trávime s chobotnicami vo vode, tým viac nás prekvapujú.
Každý pozoruhodný nový objav...
rúca naše presvedčenia o tom, čo dokážu alebo čo by mali robiť.
Od celoživotných samotárov majú ďaleko.
Vedia sa správať spoločensky.
Tieto zručnosti však používajú selektívne vo svoj prospech.
Od chobotničích mamičiek,
ktoré sa starajú o blaho potomkov,
po medzidruhovú spoluprácu.
Dokonca aj s nami.
Pokiaľ im to vyhovuje.
Aké tajomstvá ešte len odhalíme?
To ukáže čas.
Z NATÁČANIA: VÝKONNÝ PRODUCENT
JAMES CAMERON A DR. ALEX SCHNELL
Keď šla výskumníčka National Geographic Dr. Alex Schnell
prvýkrát hľadať chobotnicu Octopus cyanea,
nemohla tušiť, na akú cestu sa vydala.
Či s kým sa skamaráti.
Toto je úžasné, vážne ju fascinuješ.
Rovnako ako ona fascinuje mňa.
Ale čím to podľa teba je,
že spoznala mysliacu bytosť? Možno očami?
Zdá sa mi, že ich poháňa obrovská zvedavosť.
Áno. Skutočne cítiť, že je na teba zvedavá.
Tento druh chobotnice je zvyčajne bojazlivý,
no táto konkrétna zjavne vpustila Alex do svojho sveta.
Podľa mňa je úžasné, ako rýchlo zavrhla myšlienku,
že by si mohla byť hrozba.
- Zvedavosť vyhrala nad varovaniami. - Áno.
Väčší tvor, neznámy, môže to byť hocičo. Chápeš.
- Presne a ona začne. - Áno.
Dotkne sa ma prvá, čo je naozaj dôležité.
Alex sa ani nesnívalo, že sa k nej raz natiahne živočích,
ktorý je taký cudzí a odlišný.
Z čoho mohla vychádzať?
Nemohlo to byť niečo vrodené.
- Tú otázku si kladiem neustále. - Hej.
- V tom mozgu sa toho deje veľa. - Áno.
Čas strávený so Scarlett len potvrdil, aké sú chobotnice inteligentné.
Rýchlo sa učia, pretože musia.
Nemajú sa od koho učiť. Nežijú so súrodencami.
Takže nejde o odovzdávanie v rámci kultúry či učenie od rodičov.
Nie, myslím, že sa všetko učia z okolitého prostredia.
Jasné.
Nevyvíjajú sa ich mozgy v porovnaní s našimi rýchlo?
- Myslím fyziologicky? - Áno, majú rýchly životný štýl.
Ide o veľa, nikto ich nechráni.
- Jasné. - Takže sa musia učiť rýchlo.
Nemajú ani prirodzenú ochranu,
ako panciere, zuby, pazúry,
takže sa skrývajú, plánujú, pozorujú, vymýšľajú stratégie.
- Presne. Ich zbraňou je myseľ. - Áno.
V istom zmysle sú to vedci.
Chápeš, ako deti, ktoré chcú vedieť,
ako niečo funguje.
Takže ich zvedavé mladé mysle prichádzajú s teóriou,
ako funguje svet okolo nich.
Áno, ide o úplne inú cestu k inteligencii,
- preto ma láka tieto živočíchy študovať. - Hej.
A ony proste porušujú všetky pravidlá.
Vďaka pozoruhodnej inteligencii a zvedavosti chobotnice
prekonajú skoro každú prekážku vo svojom prirodzenom prostredí.
Ich šikovné mysle schopné riešiť problémy sa nevypínajú.
- Je mimo, spí. - Áno, spí.
Chrápe.
Zaujímavé je, že tu je v takej nehybnej časti spánkového cyklu,
ale nastane chvíľa, keď sa začne trochu hýbať,
čomu hovoríme aktívna fáza spánku.
- Áno, ako REM fáza spánku. - Úplne.
Ľudia v aktívnej fáze spánku snívajú.
- Jasné. - Takže možno sníva aj ona.
Áno. Ona sníva. Ver mi, že áno. Len sa na ňu pozri.
Je to ako labky psa, keď vo sne naháňa zajace.
Iste, nevieme, či psy snívajú, ale zároveň vlastne vieme.
Pre mňa sú sny dôležité.
Myslím, že v snoch robím veľkú časť kreatívnej práce.
Vždy hovorievam, že je to moje súkromné vysielanie a zdarma.
Avatar je založený na obrazoch zo snov,
Terminátor je na nich založený tiež,
ako aj scény vo Votrelcoch.
Mne sa zdá dosť očividné, že sníva.
Ale o čom, to nevieme.
Nie, to nevieme.
Počas aktívnej fázy sa myká a mení sfarbenie.
Robí to aj teraz. Áno.
Mohlo by to znamenať, že spracúva spomienky.
Mohlo by ísť o skúsenosti, polohu,
mohla by si v spomienkach tvoriť akúsi zemepisnú mapu.
Mentálnu mapu
prirodzeného prostredia, ktorá jej raz môže zachrániť život.
Samotný pohľad na ich správanie a to, ako sa mení ich koža,
nám pomáha nazrieť do ich myslí.
Nemôžeme sa s nimi rozprávať, ale ich koža k nám prehovára.
Máš pravdu.
Ak chobotnice snívajú,
ide o jedno z mnohých tajomstiev, ktoré vedci zatiaľ neodhalili.
Čím viac času trávime v ich svete,
tým viac sa dozvedáme o ich šikovných spôsoboch prežitia.
Pred desiatimi rokmi
bolo objavené veľké zhromaždenie samíc chobotnice Dorado v hĺbke asi 3 000 m.
- Toto je skôr tvoja doména. - Videl som ich veľakrát.
Ale nie takéto agregačné správanie,
keď sa na jednom mieste objaví skupinka, zväčša ide o sólistov.
Z 300 druhov chobotníc je väčšina samotárska.
No existuje hŕstka druhov, ktoré vidíme združovať sa.
- Do malých komunít. - Áno.
Všetky tie chobotnice sa tu zišli,
aby využili teplú vodu presakujúcu z otvoru.
Jasné a podľa teba teplo z hydrotermálneho prameňa,
tej stúpajúcej teplej vody, urýchľuje vývin vajíčok.
- Hej. - Ako keď vták zahrieva vajcia.
Presne, inak by to trvalo príliš dlho.
Pre skupinu chobotníc ani nemáme označenie.
No, ako by si ju nazvala? Stádo chobotníc?
- Stádotnica! - Stádotnica.
Úžasné je, že v hlbinách oceánu
sa človek vždy dozvie niečo nové.
- Ako hlboko si sa teda potopil ty? - No, hlbšie, ako je toto.
Vlastne na najhlbšie miesto na zemi,
ale keď klesneš zhruba pod 150 či 300 metrov,
je tam tma ako v rohu.
- Tu sme asi na 3 000? - Na 3 000.
Tu je to asi 3 000 metrov.
Takže je tam celé dni tma ako v rohu a chladno.
Počula som, že si videl chobotnice z rodu Grimpoteuthis.
- Áno, sú nádherné. - Hej.
Sú úplne úžasné a majú na hlave také malé plutvy.
Pripomínajú slonie uši, no sú to plutvy.
Jasné.
Myslím, že také nemá na hlave žiadny iný druh.
Sú úžasné, sú priesvitné.
A istým spôsobom hrajú farbami. Naozaj sú úplne nádherné.
Inšpiruje ťa takéto bádanie pri tvojej tvorbe?
Jednoznačne. V ďalšom Avatarovi budú postavy,
pri ktorých som sa inšpiroval niektorými hlbinnými hlavonožcami.
- To je výborné. - Ďakujem.
Viac zatiaľ nemôžem prezradiť.
Nielenže táto konkrétna chobotnica vyzerá obzvlášť cudzo, až mimozemsky,
ale podľa mňa sú nám všetky istým spôsobom cudzie.
Možno preto nás priťahujú.
Nás ľudí fascinuje všetko neznáme a cudzie
a tu máme skoro až mimozemského tvora,
s ktorým sa však vieme stotožniť.
Majú vlastnosti, ktoré sú nám dôverne známe.
Oceán nás môže veľa naučiť, aj miesta, o ktorých si myslíme, že ich poznáme.
Rozhodne. Áno, ešte sa máme čo učiť.
Tam dole existuje úplne odlišný cudzí svet.
Presne tak.
Preklad titulkov: Kristína Smolková