Under vågorna lever en mystisk varelse.
Äldre än dinosaurierna.
Bläckfisken.
Så otroligt främmande.
Den ändrar färg på ett ögonblick.
Den byter skepnad till nästan vad som helst.
Den är planetens sanna mästare av förklädnad.
Nu upptäcker vi...
...att den är en av planetens mest intelligenta varelser.
Två år i deras värld avslöjar att de använder verktyg.
Jag chockades av hur sofistikerade de är.
De tänker kreativt.
De kommunicerar med andra arter.
Och kanske till och med drömmer.
Ibland undrar jag om bläckfiskarna drömmer om mig.
Om de undrar vad och vem jag är.
Vi har just börjat förstå vad de har att berätta.
Jag har precis pratat med en bläckfisk.
Långt under havsytan...
...vaktar en åttaarmad jättebläckfiskhona...
...sina ägg i en gömd grotta.
Hon lämnar dem inte.
Inte ens för att äta.
De behöver hennes skydd.
Hon har tagit hand om dem i över sju månader.
Hon svälter långsamt ihjäl.
Att skydda sina ungar...
...blir det sista hon gör i livet.
Den här lilla bläckfisken, stor som ett riskorn
ger sig ut i världen ensam.
Den får aldrig lära känna sin mamma eller sina syskon.
Bläckfiskar är naturens sanna enstöringar.
Det trodde i alla fall forskarna.
SOCIALA NÄTVERKARE
LIZARD ISLAND AUSTRALIEN
National Geographics utforskare dr Alex Schnell
har studerat djurpsykologi i åratal.
Hon menar att bläckfiskar är mer sociala än vi tror.
När man umgås med en bläckfisk
får man känslan av att den är lika nyfiken på oss som vi på den.
Efter många timmars dykande i norra Australien...
...har hon vunnit förtroendet...
...hos en skygg Octopus cyanea.
Vid ett ögonblick bestämde hon sig för att jag inte var ett hot
och lät mig följa efter henne.
Alex har till och med gett henne ett namn.
Hon hade ett ärr under ögat, så jag döpte henne till Scarlett.
Hon kanske accepterar Alex, men bläckfiskar som Scarlett
är oftast på sin vakt mot sin egen art.
De är ensamvargar.
Bläckfiskar som stöter på varandra parar sig ofta
eller äter varandra, eller både och.
När en bläckfisk av samma art närmar sig Scarlett blir Alex orolig.
Jag var så nervös.
Man vet aldrig hur det går.
De bedömer varandra. Båda gör sig mörkare.
Det är ofta ett tecken på aggression.
Scarlett måste ta reda på vad inkräktaren vill.
Det finns bara ett sätt att göra det.
Det konstiga med Octopus cyanea
är att de måste röra vid varandra för att ta reda på vad den andra vill.
Scarlett använder sugkopparna.
De är 25 gånger känsligare än en människas fingertopp.
Hon skakar hand med främlingen.
Det är en hane som letar efter en partner.
Scarlett är inte intresserad. Men han ger inte upp.
Scarlett har problem.
Om han håller om henne hårt nog riskerar hon att kvävas.
Det var en lättnad att se henne bryta sig loss.
När socialt samspel är så farligt
förstår man varför en bläckfisk som Scarlett väljer att leva ensam.
Men hon verkar trivas med att umgås med Alex.
Jag skapar sociala band med en bläckfisk.
Teorin om att de är enstöringar är kanske inte sann.
Det finns bevis för att bläckfiskar använder sin intelligens
för att välja vem de ska komma nära.
De är inte asociala. Bara kräsna.
Särskilt när det gäller det motsatta könet.
För att förstå hur bläckfiskar väljer vem de umgås med...
...måste vi titta på deras dejtingvanor.
NATIONALPARKEN BUNAKEN INDONESIEN
I Indonesien hjälper en bläckfisks kärleksliv till...
...att ge nya insikter om deras förhållanden.
Fångad i sitt bo av lågvatten...
...ser den här Octopus aculeatushanen fram emot att bli fri.
När vattnet stiger...
...söker han efter romantik.
Eftersom han bara kommer ut några timmar om dagen...
...måste han skynda sig.
Som tur är bor han på en plats med många honor.
Men alla bläckfiskar i området gör det mesta av högvattnet.
Det är bläckfiskspeeddejting.
Det är en så ovanlig social situation
att marinbiologen Christine Huffard har studerat den i 20 år.
Octopus aculeatus interagerar många gånger om dagen.
Men ju mer jag studerar arten
desto fler frågor har jag om vad som driver det sociala samspelet.
Kan det stora urvalet vara skälet till att arten bryter mönstret
när det gäller socialt umgänge?
Den unga hanen har fått syn på en hona.
Men en mer erfaren randig rival hinner före.
Hans utsträckta arm är en öppen inbjudan till parning.
Vår unga hane är redo att slåss för henne.
Hanarna brottas. Deras åtta armar rör sig oberoende av varandra.
Det är den ultimata uppgörelsen.
Men det är mer än en fysisk kamp. Det är informationsinsamling.
Den lär sig sin rang bland grannarna och vilka resurser den kan ta.
Vad den kan komma undan med och vad den måste kämpa för.
Bläckfiskarna lever inte bara tillsammans.
De blir smartare tack vare det.
Det är social inlärning.
Forskare visste inte att vilda bläckfiskar kunde det.
Den unga hanen är fortfarande på jakt efter kärlek.
Men nu har han en ny strategi.
Bättre att satsa på en hona som inte redan är upptagen.
Han inleder samtalet.
Hans tiotusentals färgskiftande hudceller sänder ett budskap.
Forskare kallar det "passing cloud display".
Hennes svar ser lovande ut.
Han närmar sig.
Han sätter upp sina papiller över ögat.
En liten fingerliknande utväxt.
Han gör sig så stor han kan.
Han blir vit med en stor svart rand som för att säga:
"Jag ska antingen slåss eller para mig med dig."
Hans invit fungerar.
Han sträcker ut sin parningsarm.
Dess modifierade spets levererar spermier.
Om han kan hitta rätt ställe.
Nej, inte där heller.
Hon börjar bli otålig och hungrig.
Han har kommit så här långt, så om hon vill jaga hänger han kvar.
Parning i rörelse.
Inlärningskurvan har varit brant för den här lilla killen.
Men hans beslut att samverka med andra
vare sig det är genom att slåss, kommunicera eller para sig
har gjort honom smartare. Och mer framgångsrik.
Men är Octopus aculeatus unik?
Christine tror inte det.
Det kan finnas andra sociala bläckfiskar.
Det är kanske inte så ovanligt som vi tror.
Octopus aculeatus tvingas samverka med andra.
Men det finns platser där bläckfiskar väljer att samlas.
15 mil utanför Costa Ricas kust.
Nästan tre kilometer under havsytan.
En av jordens mest extrema miljöer.
Här gjorde ett forskarteam en anmärkningsvärd upptäckt.
En helt ny art.
Den kallas doradobläckfisk
men är så ny att den ännu inte har fått ett officiellt namn.
De hittade inte bara ett fåtal individer.
De hittade över hundra stycken.
Nästan alla är honor som tar hand om sina ägg.
Det är en av endast fyra barnkammare för bläckfisk på havets botten.
Vad lockar så många blivande mammor till den här platsen?
En djuphavskälla där varmt vatten flödar ur sprickor i havsbotten.
Det påskyndar äggens utveckling.
Att vara nära varandra är värt priset.
Mammorna kommer att vara här i nästan två år medan ungarna växer.
Varje unge är en symbol för mammornas ömsesidiga tolerans.
Forskare tror att liknande platser ännu inte upptäckts.
Det kan finnas tusentals bläckfiskar som lägger sina olikheter åt sidan
för att säkra nästa generation.
Men vad händer när bläckfiskar av olika arter möts?
PORT PHILLIP BAY AUSTRALIEN
Dr Alex Schnell har hört att under den här anspråkslösa piren...
...pågår nåt väldigt ovanligt.
Allt händer på natten.
Jag har bara det lilla ljuset från ficklampan som vägledning.
Man får en kuslig känsla när man rör sig genom vattnet.
Jag såg två små ögon som stack ut.
Det är en Octopus pallidus.
Hon kommer ut och...
...vi har ett fint ögonblick där hennes sugkoppar nuddar min handske.
Jag fick känslan av att hon bjöd mig på en simtur.
Bläckfisken leder Alex till ett konstgjort rev
skapat av dykare.
Det ser inte mycket ut för världen...
...men det ger bläckfiskarna allt de behöver för att känna sig hemma.
De är överallt.
De kikar på Alex från alla möjliga gömställen.
Men det var inte det enda som fångade Alex uppmärksamhet.
Vanligtvis ser jag en eller två bläckfiskar.
De är oftast av samma art.
Men här nere finns det ungefär hundra individer
av fem olika arter, och ändå lever de tillsammans.
Från bläckfiskar små som golfbollar...
...till bläckfiskar stora som badbollar.
En extraordinär bläckfiskoas med flera arter som lever sida vid sida.
Den fina miljön kan ha lockat hit bläckfiskarna.
Men det förklarar inte hur djur som normalt strider mot varandra...
...och till och med dödar varandra, kan leva i harmoni.
Jag har en teori som kan förklara det vi ser.
Vi har fem olika arter med olika personligheter.
Macroctopus maorum är en av världens största arter och skygg.
Lilla Octopus berrima är däremot väldigt kaxig.
En perfekt mix av personligheter som kan samexistera.
Så kanske, precis som med oss...
...är det deras olikheter som gör att de kommer överens.
I den blomstrande bläckfiskstaden...
...trotsar de sina instinkter och lever fridfullt med sina grannar.
STORA BARRIÄRREVET AUSTRALIEN
Bläckfiskar är smarta nog att söka sällskap när det behövs.
Men finns det gränser för vem de samarbetar med?
Alex favoritenstöring Scarlett är ute och jagar vid revet.
Och hon är inte den enda.
En grouper.
Den kan bli en meter lång och väga tre gånger så mycket som Scarlett.
Stor nog att vara ett hot.
Scarlett håller ett öga på honom.
Men inte för att hon är rädd.
När de små fiskarna flyr...
...är de utom räckhåll.
Men inte för Scarlett.
Han måste kalla in bläckfiskkavalleriet
och ändrar sin kroppsfärg från mönstrad till blek.
Det är signalen Scarlett har väntat på.
Den här groupen är nu hennes jaktkompis.
Scarlett ser på när han visar henne var hon ska leta.
Sen börjar hon genomsöka området.
När hon är på rätt plats återgår groupern till sitt normala mönster.
De tycks använda sina kroppar till att prata med varandra.
En grundläggande komponent i människans olika språk
är referentiell kommunikation.
Min dotter är ett år och har redan börjat peka på saker.
Jag förstår att hon vill dricka om hon pekar på min vattenflaska.
Men fiskar har ingen hand att peka med utan ställer sig på huvudet.
Här ser vi en unik kommunikation mellan två olika arter.
Scarlett får hjälp att hitta mat.
Om hon missar ett byte...
...blir det mer över till groupern.
Det är lagarbete.
Det har gett Alex en idé till ett improviserat experiment.
Vetenskap börjar ofta med en idé, även om den är galen.
Efter att ha sett bläckfisken jaga med fisken ville jag prova en sak.
Idag jagar Scarlett ensam.
Jag följer efter henne
och väntar tills hon spolar fram kräftdjur ur korallen.
Jag ser att hon missar några krabbor här och där.
Jag pekar då mot dem.
Till min förvåning reagerade hon.
Hon förstod vad jag försökte säga.
Scarlett fångar snabbt bytet som Alex har visat henne.
Hon kanske föredrog mig som jaktkompis.
Jag spelade rollen som fisk, men jag tog inte hennes fångst.
Det kändes konstigt och underbart att samarbeta med Scarlett.
Vi är åtskilda av 550 miljoner års evolution.
Men vi har kan ha ett samtal.
Det kändes magiskt.
Ju mer vi umgås med bläckfiskar desto mer överraskar de oss.
Varje anmärkningsvärd ny upptäckt...
...ställer vår tro om vad de kan och borde göra på ända.
De är inte enstöringar livet ut.
De kan vara sociala djur.
Men de använder sina färdigheter selektivt för att ta sig fram.
Från bläckfiskmammor...
...som gör det bästa för sina ungar...
...till partnerskap över artgränserna.
Även med oss.
Så länge det hjälper dem.
Vilka fler hemligheter finns det att avslöja?
Det får tiden utvisa.
BAKOM KULISSERNA JAMES CAMERON & ALEX SCHNELL
När National Geographics utforskare dr Alex Schnell
först letade efter Octopus cyanea...
...kunde hon inte föreställa sig den resa hon påbörjat.
Eller den vän hon skulle få.
Det är anmärkningsvärt. Den är fascinerad av dig.
Lika fascinerad av mig som jag av henne.
Vad tror du att det är? Är det ögonen som känner igen en tänkande varelse?
Jag tror att de drivs av nyfikenhet.
Ja, man kan verkligen känna att hon är nyfiken på dig.
Octopus cyanea är vanligtvis skygg.
Men den här verkade välkomna Alex in i hennes värld.
Det är otroligt hur snabbt hon avfärdade tanken på
att du kunde vara hotfull.
Nyfikenheten var större än varningssignalerna.
En större, obekant varelse kunde ha varit vad som helst.
- Ja, absolut. Hon tar initiativet. - Ja.
Beröringen är väldigt viktig.
Alex kunde aldrig drömma om att ett så främmande och annorlunda djur...
...skulle vilja ha fysisk kontakt.
Vad hade hon för grunder?
Det kan inte ha funnits nåt medfött minne av sånt.
Jag frågar mig det hela tiden.
Det är mycket som händer i den hjärnan.
Tiden med Scarlett var bevis för hur intelligenta bläckfiskar är.
De lär sig snabbt eftersom de måste det.
De har ingen att lära sig av. De lever inte med sina syskon.
Kunskaper förs inte vidare kulturellt eller lärs ut av föräldrar.
Jag tror att de lär sig allt från sin miljö.
Just det.
Utvecklas inte deras hjärnor snabbt jämfört med våra rent fysiologiskt?
Jo, de har ett hektiskt liv.
De har ingen som skyddar dem, så de måste lära sig snabbt.
Ja, och de har inget naturligt skydd som skal, tänder eller klor.
De kan gömma sig, planera, iaktta och utarbeta strategier.
Precis. Deras hjärna är deras vapen.
De är forskare. På samma sätt som barn är det.
Barn vill bara veta hur saker funkar.
De är unga, nyfikna varelser som klurar ut en teori
om hur deras omvärld fungerar.
Ja, det är en alternativ väg till intelligens
och det lockar mig att studera de här djuren.
De bryter mot alla regler.
Med sin intelligens och nyfikenhet
övervinner bläckfiskar nästan alla hinder i sin miljö.
De är problemlösande genier som aldrig stänger av.
- Hon sover som en stock. - Ja.
Hon snarkar.
Det är intressant, för hon går igenom en sömncykel.
Plötsligt rycker hon till en hel del.
Det är en aktiv sömnfas.
- REMsömn. - Absolut.
Det som händer under vår aktiva sömnfas är att vi drömmer.
Det kan betyda att hon också drömmer.
Ja. Hon drömmer. Lita på mig. Titta.
Det är som en hunds tassar när den jagar kaniner i sin dröm.
Vi vet inte om hundar drömmer, men vi vet det ändå.
Drömmar är viktiga för mig.
Jag gör mycket av mitt kreativa arbete i drömmar.
Jag har alltid sagt att det är min privata streamingkanal som är gratis.
Avatar baserades på drömbilder. Terminator likaså.
Vissa scener i Aliens baserades på drömbilder.
Det är uppenbart för mig att hon drömmer.
Men vad hon drömmer om vet vi inte.
Nej, det gör vi inte.
Under den aktiva fasen rycker hon och ändrar färg.
Hon gör det nu.
Det kan betyda att hon bearbetar minnen.
Det kan vara erfarenheter, det kan vara platser
det kan vara att skapa en geografisk karta.
Att skapa en karta över omgivningen kan rädda hennes liv framöver.
Bara att studera deras beteende och hur deras hud förändras
är en väg in i deras sinne.
Vi kan inte prata med dem, men deras hud berättar historier.
Den berättar en historia.
Om bläckfiskar drömmer
är det en av många hemligheter som forskare ännu inte har upptäckt.
Ju mer tid vi tillbringar i deras värld
desto mer lär vi oss om de intelligenta sätt de överlever på.
För bara tio år sen
upptäcktes en stor samling doradohonor på 3 000 meters djup.
- Det är ditt område. - Jag har sett dem många gånger.
Men jag har aldrig sett det här beteendet
med flera stycken på ett ställe. De är oftast ensamma.
Av de 300 bläckfiskarter som finns är de flesta enstöringar.
Men det finns en handfull arter som skapar små samhällen.
De har samlats där för det varma vatten som sipprar ut.
Just det. Och du tror att värmen från det hydrotermiska flödet
får äggen att utvecklas snabbare. Likt en fågel håller sina ägg varma.
Annars skulle det ta för lång tid.
Vi har inte ens ett namn på en bläckfiskgrupp.
Vad ska man kalla det? En flock bläckfiskar?
Flocktopus...!
Varje gång man dyker i havet upptäcker man nåt nytt.
- Hur djupt har du dykt? - Mycket djupare än så här.
Till världens djupaste plats.
Men när man kommer ner på 150300 meters djup
är det kolsvart hela vägen ner.
- Är vi på på 3 000 meter här? - Ja.
Där är det kolsvart hela dagarna, och kallt.
Jag har hört att du har sett en dumbobläckfisk.
De är vackra.
Helt underbara. De har små huvudfenor.
Det ser ut som Dumboöron men är fenor.
Jag tror inte att nån annan art har fenor på huvudet.
De är vackra och genomskinliga
- och har en skimrande kvalitet. - De är verkligen fina.
Får du kreativ inspiration från dessa utforskningar?
Absolut. Jag har några karaktärer i nästa Avatarfilm
som är inspirerade av bläckfiskar som lever på stort djup.
- Grymt. - Tack.
Jag kan inte säga mer om det nu.
Det är inte bara de här bläckfiskarna som känns som utomjordingar.
Jag tycker att alla bläckfiskar känns som utomjordingar.
Det är det som lockar oss.
Människan är fascinerade av det okända och främmande
och här har vi en väldigt främmande varelse
men som vi känner samhörighet med
när de visar bekanta drag som vi kan knyta an till.
Havet har mycket att lära oss, även om vi tror oss känna till det.
Absolut. Det finns mycket kvar att lära.
Det är en helt annan värld där nere.
Det stämmer.
Översättning: Mattias Gustafsson