Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Egy, két há’!
Amikor megismertem Johnnyt,
azt gondoltam: „Túl kedves alak, hogy ilyen zseniális zenét szerezzen.”
Varázslatos tehetsége van.
Ha az ember meghallja a zenéjét, nem tudja elfelejteni.
Rengetegen szeretik a világon, még ha nem is tudják.
Hány olyan zeneszerző van, akitől meghallod az első pár hangot,
és kapásból tudod, melyik filmben szólt?
Számomra a zenéje megnyugtató.
Rögtön tudom, hogy John műve.
John ilyen hatással van az emberekre.
Meghallod a zenéjét, és egyből: „Ez az a fickó!”
Ahogy Michael Jordan volt „az a fickó”.
Vagy Bach.
John Williams az a fickó.
Megkerülhetetlen.
Sok esetben ő a megoldás.
John zenéje elemi szinten kapcsolódik a nézőkkel.
Mintha a témái mindig velünk lettek volna.
Egyszer csak leült, megalkotta őket,
és most már a kollektív tudat részét képezik.
De ő több mint egy zeneszerző. Zseniális ember,
aki tényleg érti a kép és hang közötti kapcsolatot.
Ő testesíti meg a régi klasszikusok és a modern popzene tökéletes elegyét.
Ő mindkettőt képviseli.
Hihetetlen zenetudós minden létező műfajban.
Hogy csinálja?
A győztes John Williams a Hegedűs a háztetőn című filmért.
John Williams A cápáért. A Csillagok háborújáért.
Az E. T., a földönkívüliért. A Schindler listájáért.
Mindig a felfedezés folyamatában van.
Azzal kezdődik, amit átél,
megnézi a filmet, leül a zongorához, és komponálni kezd.
A zene az égből jön, és körülöleli őt.
A művészetek legtisztább formája, amit embertől valaha láttam.
ZENÉJÉT SZEREZTE: JOHN WILLIAMS
LAURENT BOUZEREAU FILMJE
Nagyon jó frázis.
Ez az egyik zongorám.
ZENESZERZŐ
És ez 25 éven át volt velem a Foxnál.
Ezt játszottam először Stevennek ezen a zongorán.
Lejátszottam neki ezt, és megkérdezte: „Mi ez? Mi lesz ebből?”
És a Harmadik típusú találkozások öt hangjegye?
Öt... Ezek.
Mindent ezen játszottam.
Az E. T.-t, mindent.
Szóval ez a története ennek a kis drágának.
Mint egy esküvői bevonulózene.
- De már jó pár éve összeházasodtunk. - Tudom. Ez igaz.
Rég találkoztunk. Örülök neked.
FILMRENDEZŐ
- Bepofátlankodok ide. - A barmicvóm van.
A barmicvód.
- Hogy vagy? - Jól.
- Boldog új évet! - Neked is.
John Williams és Steven Spielberg együtt olyanok, mint egy banda.
A COLDPLAY ZENÉSZE
És a bandák nagyon jók.
Együtt többek, mint az elképesztő részek összege.
A zene és a film egyformán fontos.
Egymást fokozzák, és ha bármelyiket elvennénk, ami marad, nem lenne ugyanaz.
Mire megkaptam az első rendezői munkámat,
már volt vagy 500 filmzenei albumom.
Igazi filmzenerajongó voltam.
De a ’60-as, ’70-es években
a mozifilmek zenéi rendkívül anakronisztikusakká váltak.
Más szavakkal: már nem részesítették előnyben a zenekari műveket.
Jött a korszak zenéje.
Ijesztő volt.
Tényleg azt hittem, hogy leáldozott a zenekari zenék nagyszerű érájának.
És nem akartam hagyni, hogy az az időszak véget érjen, míg én rendezek.
ZSIVÁNYOK (1969) RENDEZTE: MARK RYDELL
Teljesen beleszerettem a Zsiványok című film zenéjébe.
És megfogadtam magamban, hogy ha valaha filmet készítek,
a zeneszerzője, bizonyos John Williams, akit angolnak sejtettem,
lesz az én zeneszerzőm is, már ha beleegyezik.
COWBOYOK (1972) RENDEZTE: MARK RYDELL
Majd jött a Cowboyok, szintén John műve, és még eltökéltebb lettem.
Megkérdeztem, lenne-e az első filmem, a Sugarlandi hajtóvadászat zeneszerzője.
Bejött neki a sztori, és leültünk ebédelni.
Az elejétől kezdve imádtam.
Nagyon fiatal volt.
Én meg már 40 éves.
A hollywoodi hajtásba beleőszült veterán.
Mindig is egy elegáns úriember volt.
De nagyon barátságos, kedves.
Hasonlított William Shakespeare-re. Vörös haja volt, egy kis vörös szakálla.
És gyönyörű keze.
Emlékszem a kezeire.
Öt percen belül rájöttem, hogy történelmi szempontból
többet tud a filmzenéről, mint én.
A filmzeneimádatom bizonyítékául,
azt hiszem, eldúdoltam az első két percet
az Alex North-féle Spartacus főtémájából,
a kedvenc filmzenémből.
Szerintem ezzel lenyűgöztem Johnt. Vagy legalábbis úgy tett,
és valamiféle dilinyósnak hitt.
Aztán megnéztem a filmjét, a Sugarlandi hajtóvadászatot.
SUGARLANDI HAJTÓVADÁSZAT
Barátom, adja vissza azt!
Fogalma sincs, mibe keveri bele magát.
És azt gondoltam: „Istenem! Ez a kölyök igazán nagy filmrendező.”
És igent mondott.
Johnny olyan intimitást teremtett egyetlen harmonikával,
ami számomra elképzelhetetlen magasságba emelte a filmet.
Johnny főtémáját és az igazán gondolatébresztő érzéseket
Toots Thielemans híres harmonikás adja át.
Amint John befejezte a Sugarlandet,
minden egyes filmemben őt akartam használni.
ZENEI SZERKESZTŐSÉG
Amikor a filmzenék eredetisége kerül szóba...
ZENEKRITIKUS ÉS -TÖRTÉNÉSZ
...a zeneszerzők sokszor bajban vannak,
mert amikor színre lépnek, már van egy ideiglenes zene
létező zeneművekből, dalokból,
régi filmzenék részleteiből, amit a rendező és a vágó használt
a film nyers vágásánál.
Ez egy átok a zeneszerzőnek, mert amint meghallja...
ZENESZERZŐ
...számos kreatív ajtó bezárul.
A rendező gyakran szeret bele
a kiválasztott darabokba, amiket beépítettek a filmzenébe.
És valami hasonlót akarnak.
A zeneszerzőtől azt várja el, hogy alkossa újra ezt a kollázst.
A CÁPA (1975) ZENE NÉLKÜL
Volt egy ezoterikus elképzelésem, hogy milyen legyen A cápa zenéje.
A filmhez ideiglenesen John saját szerzeményét használtam
a Végzetes képzelgésekből.
VÉGZETES KÉPZELGÉSEK
John felhívott, miután látta A cápa nyers vágását,
és kinevette az ideiglenes zenémet.
Elképesztően furcsa volt, mert...
a Végzetes képzelgések zenéje tele volt sikolyokkal és ijesztő hangokkal.
A cápa egyfajta tengeri kalandnak tűnik.
A CÁPA ZENÉVEL
Azt mondta: „Jaj, ne! Drágám, ez egy kalózos film.”
Ez olyan... Ez a zsigereidbe hatol.
És azt mondta: „Ne aggódj, kitalálok valamit.”
Eltelt egy vagy két hét, átmentem hozzá,
és a nagy Steinway zongorájánál ült.
Valami borzasztóan komplexre számítottam.
Majdnem olyan volt, mint a „Chopsticks”. Csak pár ujját használta.
És ennyi volt...
Körbenéztem.
Gondold azt, hogy egyedül vagy egy sötét helyen,
ahol szinte semmit nem látsz.
Teljes a csend.
És az első, amit meghallasz...
Érzed, hogy valami veszélyes közeledik feléd.
Csak ezekből a mély hangokból, amik nem illenek az atmoszférába.
Először azt hittem, viccel.
Mindenki azt kérdezi: „Mit gondolt Steven Spielberg?
Mit gondolt, mikor először meghallotta?”
Áruld el!
- Idiótának hittél? - Dehogy.
Azt gondoltam: „Nem lesz zenekarunk. Lesz egy zongoránk...
és Johnny játszik majd
- pár mély hangot.” - Nem mondtál nemet.
Mert újra és újra lejátszottad. „Hallgasd meg megint!”
És kezdtem látni a zsenialitását annak, amit alkottál.
FELVÉTEL, A CÁPA STEVEN SPIELBERG VIDEÓJA
- Ennek lágyan kéne szólnia. - Tudom.
Ez már így is túl erős.
Volt egy cápám, ami nem működött.
És fogalmam sem volt, hogy John végigkísér,
és a zenével teremti meg a cápát.
A zenei cápája sokkal jobb lett, mint a mechanikusom.
Csupán két hang, de ez egy téma.
ZENESZERZŐ
A téma azért zseniális,
mert képernyőn tartja a karaktert, még ha nem is látható.
A kérdés, amit többször is feltettem:
„Hogy csinálja?
Mi ez az isteni szikra? Honnan jön?”
A FABELMAN CSALÁD (2022) FŐTÉMÁJA
Az apám után neveztek engem is Johnnynak.
Mondhatjuk, hogy én voltam Johnny Jr.
Apám dobon, ütőhangszereken játszott.
Anyám is nagyon muzikális volt.
A ’20-as évek leánya volt.
Vagyis tudott ukulelézni.
Nagyon fiatalon táncos volt.
Apám egy bostoni színházban játszott.
A TÁNCOLÓ ANGYAL DOBOK: JOHNNY WILLIAMS
Anyám ott táncolt.
A zenészek gyakran találkozgattak az énekesekkel és táncosokkal.
Kialakult köztük egyfajta kapcsolat. 1929-ben esküdtek meg,
amikor anyám 20, apám pedig 25 éves volt.
JOHN WILLIAMS GYERMEKKORI OTTHONA
Én 1932. február 8-án születtem
a New York Queens kerületében lévő Flushingban, a Flushingi Kórházban.
Egy nővérem és két öcsém van.
Mindkét fiú zenész lett. Még mindig élnek és dolgoznak.
A néhai nővérem egész életében zongoratanár volt.
Fiatal korunkban sokkal jobban játszott, mint én.
Kénytelenek voltunk zongorázni. Apám úgy gondolta, mindannyiunknak kell.
És a baseballhoz kellett igazítani a gyakorlást.
Ha egy órát baseballoztam, fél órát kellett zongoráznom.
Akkoriban a rádió volt a hírek és a szórakozás forrása.
Nem volt tévénk.
És apám rádióstúdiók zenekaraiban játszott.
Tudtam, hogy ha dolgozni megy,
akkor aznap este nyolckor hallhatom a rádióban.
Your Hit Parade.
Benny Goodman és Tommy Dorsey zenekarával játszott,
és nagyon büszke voltam, hogy ő is a részese volt mindennek.
Nagyon kíváncsi voltam, kihallom-e a dobokat.
Így különösen odafigyeltem.
Ahogy kezdtem a hangszerekre figyelni
a bandákban és zenekarokban, egyre jobban érdekelt a harsona.
Apa azt mondta: „Lehet harsonád, ha folytatod a zongorázást.”
A zene olyan fontos része volt a családunknak és a szakmai életünknek,
hogy soha nem is gondolkoztam másban,
ami eszembe jutna.
A szüleim barátai is zenészek voltak.
Azt hittem, minden felnőtt ezt csinálja. Ha nagy leszel, zenélsz valahol.
Tizenöt éves koromban Kaliforniába költöztünk.
Gimnazista voltam akkoriban.
Az Észak-Hollywoodi Gimnáziumba jártam.
Egészen kis korom óta zongoráztam,
és pár évre elcsábított a harsona.
Apám azt mondta, hagyjak fel a harsonával, koncentráljak a zongorára.
Sok mindent kellett bepótolnom.
Ezért keményen dolgoztam.
Napi öt-hat órát gyakoroltam, hétvégén egész nap.
Anyám már azt hitte, ebbe fogok belehalni.
Ez nem igazán tanulás.
Inkább edzés. Mint a sportolóknál,
hogy megtehessék, amit kell a profi karrier érdekében.
És akkoriban kezdtek jobban érdekelni a filmek.
Fokozatosan egyre inkább odafigyeltem a filmzenékre,
mert apám már a hollywoodi stúdióknak dolgozott.
Vele mentem, hogy lássam, mit csinálnak, hogy készülnek a filmek zenéi.
A RAKPARTON ZENE: LEONARD BERNSTEIN
Leghamarabb A rakparton jut eszembe Leonard Bernsteintől.
Apám ott volt a felvételen Bernsteinnel, de volt sok másik is.
Akkoriban hazahordta a partitúrákat nekem.
És kezdtem úgy érezni, ez nekem is menne.
Már a gimnáziumi éveim alatt is
képes voltam a diákzenekar hangszereire zenét szerezni.
Az egyik diák írt egy zenedarabot zongorára,
én átdolgoztam zenekarra a dalokat,
és vezényeltem a diákzenekart.
Szóval menet közben tanultam.
Folyamatában.
És rengeteg önképzéssel, mondhatni.
Évtizedeken át bújtam a harmóniáról, az ellenpontról szóló könyveket.
Négy évet szolgáltam a légierőnél,
és egy ideig az új-fundlandi St. John’sban állomásoztam
a Légierő Északkeleti Zenekaránál.
A második világháború végére
a kanadai kormány filmeseket hívott meg,
hogy filmipari cégeket alapítsanak az országban.
Ezért a Studio Hamburg elhozta az embereit és a felszerelését
St. John’sba.
Úti filmet akartak készíteni
Kanada tengeri tartományairól.
Forgattak egy kisfilmet, a You Are Welcome-ot,
de nem volt hozzá zene.
És valahogy felhívtak engem.
Sosem szereztem filmzenét.
Megkérdezték, tudnék-e írni hozzá. Én meg mondtam, hogy persze.
Kivettem a St. John’s-i könyvtárból egy könyvet az új-fundlandi népdalokról.
És ez a kis apróság lett belőle.
AMERIKAI KATONA ÍR ZENÉT ÚJ-FUNDLANDNAK
Szóval így történt.
A LÉGIERŐTŐL A FILMZENÉKHEZ
Nem mondhatom, hogy huszonéves fiatalemberként
bármilyen más karriert is terveztem volna a zongorázáson kívül.
Az, hogy végül hivatásos zeneszerző lettem,
azon belül filmzeneszerző, egy sor véletlen következménye.
A dzsessz megszállottja voltam.
Imádtam a rádióban hallott dzsesszt, ki akartam próbálni.
Fiatal felnőttként és szakemberként sikerült is.
ZONGORA: JOHN WILLIAMS
Sosem mondanám,
hogy olyan szinten játszottam, mint Oscar Peterson,
Teddy Wilson vagy Art Tatum.
De egész jó voltam, azt hiszem.
De szerettem írni.
Volt egy időszakom a gimnáziumban és utána, amikor lelkesedtem a dzsesszért.
FILMRENDEZŐ
Így én őt dzsesszzenészként és zongoristaként ismertem.
Meghallgathatjuk, amit a 20-as éveiben szerzett.
Van egy albuma,
amit a dzsesszbandájával készített.
Fantasztikus.
Vannak sokkal idősebb zeneszerzők, akik a nyomába sem érnek.
Könnyű elfelejteni, hogy a dzsesszel kezdte.
Nem erre számítunk, amikor 1977-ben úgy találkozunk vele,
mint a Csillagok háborúja és a Találkozások zeneszerzőjével.
STAR WARS: EGY ÚJ REMÉNY RENDEZTE: GEORGE LUCAS
De azt nehéz elképzelni,
hogy a kantin zenéjét
valaki dzsesszismeret nélkül írta meg.
Hallottam pocsék kísérleteket...
SZAXOFONOS, ZENESZERZŐ
...amik legfeljebb mesterkélt kliséknek nevezhetők.
De ez igazán jó volt.
Erről eszembe jut a Kapj el, ha tudsz.
KAPJ EL, HA TUDSZ (2002)
Az igazi dzsessz volt.
Ez a pasi nagyon vágja. Pazar volt.
Végignéztem a filmet, és küldtem az irodájának egy e-mailt:
„Kérjék meg Williams mestert, hogy dolgozza ezt át szaxofonversennyé!”
És pár nappal később megjött a válasz: „Köszönjük az érdeklődését!
Már folyamatban van,
hat héten belül elérhető lesz.”
Alig vártam.
„KALANDOK ALTSZAXOFONRA ÉS ZENEKARRA”
A KAPJ EL, HA TUDSZ CÍMŰ FILMBŐL
Sosem voltam filmszakértő vagy filmrajongó sem régen, sem most.
Nem járok moziba. Csak ritkán.
De apám játszott a stúdiózenekarokban
a Columbiánál, az MGM-nél, a 20th Century Foxnál.
És mivel zenészként el lehetett helyezkedni ezeknél,
így munkaként elkezdett érdekelni a filmzene.
A Columbiánál játszottam Morris Stoloffnak,
a stúdió zenei rendezőjének, és felvett zongoristának a zenekarba.
Két évig majd minden nap játszottam abban a zenekarban.
Később a 20th Century Foxhoz mentem,
és játszottam Alfred Newmannak ott és a Paramountnál is.
Aztán Bernard Herrmann-nek, Franz Waxmannek, Henry Mancininek,
de inkább a dzsesszes vonalon.
Van az a részlet a Peter Gunnban.
ZENE: HENRY MANCINI ZONGORA: JOHN WILLIAMS
MŰSORVEZETŐ
Ahol olyan élénken játszik.
Számomra az a dzsessz funk alapja.
RENDEZŐ: IRVING LERNER
ZENE: JERRY GOLDSMITH ZONGORA: JOHN WILLIAMS
Rengeteg munkám lett. Mindennap játszottam valamelyik stúdiónál.
NE BÁNTSÁTOK A FEKETERIGÓT! (1962)
ZENE: ELMER BERNSTEIN ZONGORA: JOHN WILLIAMS
És bár zongorista voltam ezekben a zenekarokban,
az idősebek néha megkérdezték: „Át tudnád hangszerelni jövő hétre?”
Aztán hangszereltem pár részletet, majd jött az,
hogy megkérdezték, tudnék-e vezényelni fél órát?
Az ifjak vakmerőségével rávágtam, hogy „igen, tudnék”.
Végül azt mondtam a feleségemnek: „Zenét is szerzek.”
És mielőtt észbe kaptam, annyi tévés és filmes munkám volt,
hogy mondtam neki:
„Nem lehetek ennyit a zenekarban.
Egyszerre nem megy a kettő.”
És több pénzt is kerestem ezzel.
Három gyerekem volt, gyakorlatiasnak kellett lenni.
A legkorábbi emlékem apámról, hogy volt egy kordbársony szőnyegünk...
JOHN WILLIAMS LÁNYA
...otthon egy kis szobában.
Azon volt egy zongora,
és ő ott játszott rajta, abban a kis szobában a fura szőnyeggel.
Anyám Barbara Ruick színésznő és énekesnő volt.
Ő volt Carrie Pipperidge a Karusszelben.
KARUSSZEL (1956) RENDEZTE: HENRY KING
Két öcsém van, Mark és Joe.
Mindketten zenészek.
Joe a Toto nevű banda szólóénekese,
Mark pedig dobos,
játszott a Crosby, Stills & Nashsel, az Air Supplyjal és Tina Turnerrel.
A szüleim igazán ragyogóak voltak,
sokat jártak szórakozni.
Partikat rendeztek.
Mindig mesés karácsonyunk volt. A karácsony csodás volt.
Emlékszem, apa sok musicaldalt játszott.
Ő és anya együtt próbáltak, jól érezték magukat, és daloltak.
Elszórakoztattuk és megnevettettük egymást,
és nagyon jól éreztük magunkat.
Minden héten tévésorozatokon dolgoztam.
Volt pár csodás évem az egyórás antológiasorozatokkal.
A Bob Hope-féle Chrysler Theater és az Alcoa Theater.
Egyik héten western volt, aztán vígjáték,
utána meg valami dráma.
Minden, amit csak el tudunk képzelni,
olyan rendezőktől, akik később mozifilmeket forgattak.
Syd Pollack, Dick Donner és Robert Altman.
Főleg a Foxnál dolgozott, de hétvégente otthon is.
És mindig firkált valamit.
Egyszer, amikor komponált, írtam neki egy üzenetet:
„Gyere ki, nézz meg, és vegyél részt ebben!”
Becsúsztattam az ajtó alatt, amitől nagyon mérges lett.
A ’60-as években többet dolgoztam a stúdióknál, mint otthon,
mégpedig igen jó okból.
A gyerekeim nagyon kicsik voltak. Sok zaj és zavaró tényező volt a háznál.
Nehéz elérni azt a fajta elszigeteltséget és magányt, ami ehhez a munkához kell.
Ezért bementem a Universalhoz vagy a Foxhoz, ahol sokáig dolgoztam.
De nem mint munkavállaló, hanem mint látogató, és ott maradtam.
Az, hogy ugyanaz szerezte a Csillagok háborúja...
FILMRENDEZŐ
...és a Gilligan's Island zenéjét,
hatalmas, látszólag végtelen választékot jelent.
Hozd azt a rudat!
Igenis, uram.
RENDEZTE: JOHN RICH
Ez jó lesz, kapitány?
Tökéletes. Na, hozd ide!
Rohanok.
Hawaiin nyaraltunk a családdal,
és vett egy ukulelét.
Azzal bízták meg, hogy komponáljon új témát a Lost in Space-hez.
Az ukulelét használta hozzá.
A LOST IN SPACE (1967) FŐTÉMÁJA
Ezek munkalehetőségek voltak, ebben az esetben a 20th Century Foxnál,
ahol összebarátkoztam Lionel Newmannel.
És ha akkor nem kerülök be a televíziózásba,
később nem lett volna lehetőségem mozifilmeken dolgozni.
Mennyit fizettek, John? Mi áll ott?
12 500 dollár.
ÁLLÁSAJÁNLAT, 1964
Egy hétre?
Tíz hétre! Jaj, ne.
HOGYAN KELL EGYMILLIÓT LOPNI?
Egyidőben sok vígjátékot csináltam,
és úgy éreztem, nem akarok még egyet.
ÚTMUTATÓ HÁZAS FÉRFIAKNAK
Egy idősebb kollégám felhívott,
és azt mondta: „John, ha filmekhez fogsz zenét szerezni,
és felkerül a neved a stáblistára,
nem írhatnak Johnnyt. Úgy egy ifjút hívnak.
Nevet kell változtatnod. Legyél John Williams!”
Ami azt illeti, igazat adtam neki.
Ha én gazdag lennék
HEGEDŰS A HÁZTETŐN (1971) RENDEZTE: NORMAN JEWISON
Jaga diga diga jaga daga diga diga dom
Éjjel-nappal, digi digi daj
Tartana a nagy dajdaj
Tem...
Hegedűs a háztetőn
Az első nagy költségvetésű filmek musicalek voltak,
amiknél hangszerelő, zenei rendező és karmester is voltam.
Mindenféle sáv volt: kórus, gyerekek, zenekar.
Az énekek minden szavát érteni kellett, a kórusnál is.
Hagyomány!
Szóval az egész elkészítését,
a hangok keverését, a szerkesztést, vágást
külön meg kellett tanulni, és hatalmas tapasztalatot adott számomra.
Nem feltétlenül zeneszerzőként, hanem...
a filmkészítés folyamatában részt vevő művészként.
VISZLÁT, MR. CHIPS! RENDEZTE: HERBERT ROSS
Viszlát, Mr. Chips!
A zenéjét eredetileg André Previn szerezte,
de probléma támadt André és a producer között.
Ezért Leslie Bricusse-t vonták be a dalszövegekhez és a zenéhez egyaránt.
De André Previn egyfajta mentorom volt, és sok bátorítást kaptam tőle.
Azt mondta, ne maradjak Hollywoodban.
„John, szerezz saját zenét, versenyeket, szimfóniákat!
Ne pazarold az idődet ezekre a kereskedelmi munkákra.”
Ha jobban hiszek a tehetségemben, talán otthagyom a mozit a szimfóniákért.
De önmagam maradtam Hollywoodban. Megtaláltam a hangom.
POSZEIDON KATASZTRÓFA RENDEZTE: RONALD NEAME
Ez az igazán nagyszerű benne. Bármilyen anyagot is kap, jobbá teszi.
Mindig sikerül valahogy ráéreznie,
mitől lesz megindító vagy sokatmondó vagy rezonáns.
A klasszikus katasztrófafilmekben is,
mint a Poszeidon katasztrófa és a Földrengés.
POKOLI TORONY (1974) RENDEZTE: JOHN GUILLERMIN
Az első emlékeim Johnról a pulpituson,
hogy a Poszeidon katasztrófát és a Pokoli toronyt vezényli.
Bemehettünk, ott voltunk a basszushangszeresnél,
és ott volt John, azt hiszem, a klasszikus fekete garbójában.
Ő dirigált, én meg csendben ültem,
már-már félelemmel, és néztem, ahogy az egész lezajlik.
Irwin Allen csodálatosan színes egyéniség volt.
Kiváló volt a hangkeverésben,
a hangeffektek, dialógusok, zenék összeillesztésében,
és mindig mindent hangosabbra akart.
Egyszerűen legyen hangosabb!
Én egy ceruzával és papírral dolgoztam,
ahogy még ma is, nem változtam.
Annyira elfoglalt voltam az ottani éveim alatt,
hogy nem volt időm átállni másra, megtanulni az új rendszereket,
amikkel gyorsabban lehetne haladni.
Ha le akarnánk írni ezt...
Ez kilenc vagy tíz hangjegy. Nekem így kell.
És ha ez lenne...
Ez rengeteg hangjegy.
A számítógépen egy gombnyomás, és látjuk is. Nekem viszont le kell írni.
Nekem valószínűleg sokkal tovább tart a folyamat, mint a fiatalabb kollégáknak.
Komponálás közben sokszor oldalakat töltök meg hangjegyekkel,
amit másnap reggel átnézek.
És mintha valaki más írta volna.
Azt mondom: „Ezt nem írhattam mind én.
Tegnap biztos nem. Nem lett volna rá elég idő.”
Lelkiismeretesen tanulta meg azt, ami tud,
és most egy olyan korban él, amikor...
JOHN WILLIAMS UNOKÁJA
...MI-vel lehet zenét generálni.
Az embereknek látniuk kell valakit, aki egyedül dolgozott egy szobában
több mint 60 éven át.
Rengeteg áldozatot hozott. Átélt fájdalmakat.
Amikor elér egy bizonyos pontot, elcsendesedik.
És szerintem olyankor a zenén át fejezi ki magát.
A SABRINA (1995) TÉMÁJA
Anya a nevadai Renóban volt,
egy kis szerepet játszott a Kaliforniai pókerpartiban.
KALIFORNIAI PÓKERPARTI
- Öreg Kékre. - Öreg Kék?
A kettesből induló Öreg Kékre.
- Így van. - Ne!
Kathryn Altman telefonált...
SZÍNÉSZ, ROBERT ALTMAN FELESÉGE
...azt kérte, apa hívja fel.
Vártam úgy egy órát otthon, hazajött, és mondtam: „Valami történhetett anyával.”
Holtan találták a színésznőt
Elképzelhetetlen eset volt. Egy teljesen egészséges, gyönyörű fiatal nő
hirtelen meghal aneurizma miatt, amit nem láthattunk előre.
Az meghatározó esemény volt az életemben. A feleségem volt,
és a három gyermekem édesanyja. Még csak 41 éves volt.
Apámnak repülőre kellett ülnie, odamenni, és elintézni mindent.
Én otthon maradtam az öcséimmel,
és ez a szerep várt rám a következő... Nos, igazából örökre.
Nagyjából onnantól.
A 40-es éveimben hirtelen magamra maradtam három tinédzserrel.
Nagyon kemény helyzet volt,
néha nehéz beszélni róla.
Lesújtó volt. Nem igazán volt tapasztalata abban,
hogy ott legyen velünk.
Megszoktam, hogy vigyázok az öcséimre,
így könnyen bújtam ebbe a szerepbe.
Nekünk, hármunknak különleges a kapcsolatunk.
Sokáig nem is dolgoztam.
Nem akartam filmekkel, sztorikkal, karakterekkel foglalkozni.
A halála után írt neki egy hegedűversenyt.
HEGEDŰVERSENY - FUVOLAVERSENY
Az apja hegedűn játszott. Imádta.
Mindig szerette volna, hogy komponáljak neki valamit. Csak a halála után tettem.
Anyám halála előtt
apám talán zseniális zeneszerző volt, de inkább napszámosnak mondtam volna.
Anya halála után viszont valahogy úgy érezte, mintha ott lenne mellette.
Úgy éreztem, segít nekem,
ami igazán különös volt.
És ez a mai napig megvan.
Azt hiszem, valahogyan felnőttem művészileg, lett egyfajta energiám,
ami egy kicsit mélyebben átjárta, amit csináltam.
A legtermékenyebb, legsikeresebb időszakom a filmiparban
rögtön azután kezdődött.
Amikor felkértek egy Csillagok háborúja című filmhez.
Ugyanakkor jött a felkérés A híd túl messze vanhoz is.
ZENEI RENDEZŐ
Azt mondtam Lionel Newmannek:
„Inkább legyen A híd túl messze van,
mert tele van filmsztárokkal,
George Lucasról és a Csillagok háborújáról viszont semmit sem tudok.”
Olyasvalakit kerestem, aki tud klasszikus zenét szerezni.
A régi Korngold- és Newman-féle régimódi filmzenéket
a ’30-as, ’40-es évekből.
Steven azt mondta: „Tudom, ki kell. John Williams.”
Megkérdeztem: „Ő nem dzsesszzongorista?” Mire ő: „Nem, remek filmzenéket szerez.”
És Steven, akivel épp befejeztük A cápát, mondta, hogy találkozzak Lucasszal,
akiről nem is hallottam.
Nem ismertem az American Graffitit. Ez az én saram.
Találkoztam George-dzsal, beszélgettünk egy kicsit a zenéről.
Nagyon fiatal volt.
Rögtön meglett a közös hang.
Úriember, akivel könnyű kijönni.
Rendkívüli ismeretanyaggal bírt a zenéről.
Rendkívül jártas volt a szimfonikus zenék terén is.
Steven másnap biztatott, hogy vállaljam a Csillagok háborúját.
„Csináld meg, érezd magad jól közben!
Ne izgulj A híd túl messze van miatt! Az egy kommersz darab.
Ez valami nagyon jó lesz.” Rábólintottam.
Ő győzött meg.
De nem volt nehéz dolga.
Az egész projektet átjárta egy nagyon különleges érzés.
Mindenki tudta, hogy amit George csinál,
az egy kicsit fura, egy kicsit szokatlan. Semmihez sem hasonlított.
Voltak korábban űrfilmjeink, de egyikben sem volt
ilyen fantázia és szikra, mint ebben.
Jó pár nap volt megnézni a filmet,
eldönteni, mettől meddig tartson a zene...
VÁGÓ
...beszélni az ideiglenes zenéről, mint A bolygókról Gustav Holsttól
és Dvořák Újvilág szimfóniájának utolsó tételéről.
Voltak részletek a Tavaszi áldozatból és Max Steiner King Kong filmzenéjéből.
John néha támogatta a választásunkat,
máskor pedig volt javaslata, ami javított az elképzelésen.
Megteszed, amit kell, hogy összeálljanak a kirakós darabjai, és ez is így zajlott.
Beszéltünk a Péter és a farkasról, és pár régebbi szimfonikus műről,
mert azt akartam, hogy minden karakternek saját témája legyen.
Hogy amikor váltunk a karakterek között, a téma velünk jöjjön.
„LEIA TÉMÁJA” A STAR WARS: EGY ÚJ REMÉNYBŐL
A Csillagok háborúja zenéjének vázlatainál
csapongóbb dolgot nehéz elképzelni,
annyi változtatás volt bennük.
Ez másfél perc volt.
Másnap egy perc és 45 másodperc.
Aztán kikerült a filmből.
A zenei szerkesztőm, a néhai Ken Wannberg,
megőrjített az állandó változtatásokkal.
ZENEI SZERKESZTŐ
Kenny pánikolva felhívott.
Azt mondta:
„Nem lehet... Ez rengeteg változtatás.” Mire én: „Tudom.”
„De John már kész van a zenével.” „Tudom.”
Jó pár hétig dolgoztam,
de nem tudtam, hogyan kezdődjön a film.
Azt hiszem, utoljára a nyitófanfárt komponáltam meg,
és a rézfúvós indulótémát.
Amikor először hallottam részleteket belőle, Johnny zongorán játszotta le.
Ami...
a témák egy nyers zongoraátirata volt.
Valami olyasmit mondhattam: „Nem is tudom, de jól hangzik.”
De nincs meg benne az energia, az érzelem, semmi abból, amit egy zenekar tud átadni.
Úgy döntöttünk, hogy ehhez szimfonikus zenekar kell,
amivel korábban még nem dolgoztam.
Lionel Newman pedig a Londoni Szimfonikus Zenekart ígérte.
Nagyon izgalmas. Ez óriási. Milyen érdekes fordulat.
Londonba mentünk
ehhez a világklasszis zenekarhoz, hogy adják elő a filmzenémet.
Százötvenhét.
Várjanak, kérem! Kezdhetjük.
Nehéz leírni olyannak, aki nem volt ott.
Jól van, ez az, uraim. Lássunk hozzá!
De olyan, mintha az embernek gyereke születne.
Ehhez tudom hasonlítani azt, amikor először meghallottam a zenét.
És én nem hallottam a zenekarral.
Nem hallottam a filmmel együtt.
Bíztam Johnban és Stevenben,
de jön az a pillanat, amikor lejátsszák az első részletet...
és rettegsz, hogy nem lesz jó.
Réges-régen, egy messzi-messzi galaxisban...
CSILLAGOK HÁBORÚJA
Sokakhoz hasonlóan engem is letaglózott az első tíz másodperccel.
FILMRENDEZŐ
És kíváncsi lettem, ki is ő.
Ez az igazi bátorság az eredeti Csillagok háborúja zenéjében.
A hangos, himnuszos nyitány.
FILMRENDEZŐ
A film- és zenetörténelem talán leghíresebb nyitánya
tisztelgés a zenekar hatalma előtt.
CSILLAGOK HÁBORÚJA
Senki sem sejtette, hogy ez ekkora... több mint siker lesz, egy jelenség.
Még mindig velünk van.
Amikor a filmzenealbumot készítettük,
a stúdió azt mondta: „Rengeteg zenénk van, legyen inkább dupla album.”
Siker a Csillagok háborúja album
Elképesztően népszerű volt az a felvétel.
Azelőtt sokan valószínűleg soha nem vettek filmzenei lemezt,
vagy voltak koncerten, és hallgattak szimfonikus zenekart játszani.
Anno nem lehetett akármikor újranézni egy filmet.
Emlékszem, gyerekként elindítottam a filmzenét, és a lemezborítót bámultam.
Hallgattam a zenét, és a fejemben ment a film.
FÖLDRENGÉS - ŐRJÖNGÉS
DRAKULA
A Csillagok háborúja dupla album volt.
Hallgattam a lemezt, és bámultam a borítón a Csillagok háborúja- logót.
Úgy éreztem, ez annyira fontos, olyan elképesztő hatású,
hogy elvisz egy másik helyre.
MÁSODIK KÜRT VIRGINIAI SZIMFONIKUS ZENEKAR
Egyetlen filmzene sem jut eszembe, ami a Csillagok háborújához fogható.
FILMZENESZERZŐ, KARMESTER
Ott vannak a vezérmotívumok, és ahogy használja őket.
A vezérmotívum lényegében a témát jelenti.
„YODA TÉMÁJA” A STAR WARS V: A BIRODALOM VISSZAVÁGBÓL (1980)
A Star Wars- univerzumban John komponált úgy 80-90 témát.
Szeretem azt, amit úgy hívunk: „Az Erő”.
Amikor a motívumok visszatérnek, az embernek eszébe jut, ki volt ő 40 éve,
nem csak a karakterek az előző filmekből.
Mélyen megérinti a nézőt a legcsodásabb módon.
És azért működik, mert ilyen emlékezetes témákat talált.
Néha jött egy rész, amire azt mondtam: „Nem így gondoltam.”
NEM HASZNÁLT FELVÉTEL: „KETTŐS NAPLEMENTE”
„Azt akarom, hogy inkább ilyen legyen.” Ő meg azt felelte: „Jó.
Ma este megírom, és holnap megmutatom.”
Dolgoztam zeneszerzőkkel, akik ilyenkor rávágják:
„Én meg nem ezt akarom.”
Ragaszkodnak az elképzeléseikhez. És jönnek a konfliktusok.
Johnnyval sosem volt ilyen.
Csodálatra méltó volt egész végig.
A „KETTŐS NAPLEMENTE” VÉGSŐ VÁLTOZATA
Hiszek abban, hogy a film felét a zene adja.
A Csillagok háborúja nem lenne ugyanaz Johnny Williams zenéje nélkül.
Az irodámban azt kérdezgették:
„Tudod, hogy tömegek nézik a Csillagok háborúját?”
Én meg mondtam, hogy örülök neki.
De egyáltalán nem tapasztaltam meg.
Annyira lekötött, amivel épp foglalkoztam. Amint befejeztük a Csillagok háborúját,
rögtön kezdtem a Harmadik típusú találkozásokat.
FELVÉTEL HARMADIK TÍPUSÚ TALÁLKOZÁSOK
SPIELBERG VIDEÓJA
Oké. Ez jó. A zenekar tartsa ki a hetedik ütemet.
A hatodik...
Két hang volt A cápához.
A Találkozásokhoz ötöt használtál.
Hát, haladtunk előre. Akkor...
A Frigyládánál már volt vagy száz.
Igen, ez igaz.
A Harmadik típusú találkozások egy opera volt. Egy gyönyörű opera.
Amikor először lejátszottam neked, azt hittem,
az lesz a kapcsolatunk vége.
Dehogy!
HARMADIK TÍPUSÚ TALÁLKOZÁSOK (1977) RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
Találkozások. Minden benne van a zenében.
A 20. század teljes zenei spektruma az avantgárdtól, a nagyon disszonáns...
és extrém hangoktól...
Egy, két, há’...
IMPROVIZÁCIÓ A KÓRUSSAL
HARMADIK TÍPUSÚ TALÁLKOZÁSOK
...a legalapabb, legemlékezetesebb öt hangból álló témáig,
amit újra és újra hallunk.
Ez érdekelhet téged.
Ezek mindegyike öt hangból áll, azt hiszem.
Itt egy egész csokor belőle.
Néhány meg van jelölve.
Ezt használtuk.
Pont ezt.
Stevennel csak bekarikáztuk, ahogy végigpróbáltuk őket.
Mármint öt hang lehet...
nagyon jó.
Bármi. De miért ezek?
Van bennük valami spirituális.
Ha ezt vesszük...
Ez befejezett, igaz? Egy mondat ponttal a végén.
Ha ezt csinálom...
Ez egy mondat vagy kifejezés,
aminek a vége kötőszó: és, ha vagy de.
Például: „Ez egy jó film, és...”
Ott van az „és”.
Mert a zenében két hang van.
Az ötödik mindig a „szó, dó”, amit a gyerekek is tudnak.
A másik pedig a „ti, dó”.
És ez a kettő teszi... Ha itt megállítom a kifejezést...
akkor várod ezt, nem igaz?
Elvárást teremt a hangsor ötödik hangfokával.
Ami ebben a kontextusban a „de” kötőszót jelenti.
„Szeretem Laurentot, de...”
Érted?
De túl sokat kérdezett.
Kérdésekkel bombázott.
Örülsz, hogy már jó, John?
Remélem, de a 35. ütem még mindig nem jó.
Ez az.
Mi volt a legnehezebb, amit valaha komponáltál?
Azt hiszem, a Harmadik típusú találkozások utolsó része.
A sok fénnyel, és hogy hogyan is legyen pontosan.
Hű!
Ez az eredeti anyag a Találkozásokhoz a Sony archívumának mélyéről.
Nézzétek ezeket!
- Jó ég! Nézd! - Igen.
Atyám!
Te jóságos ég!
Emlékszem, felhívtam apámat, amikor hozzáláttam,
és azt mondtam neki: „Egyetlen hang sincs bennem.
Nem tudom, mi legyen.” Épp kész lett a Csillagok háborúja.
Volt benne vagy egymillió hang.
És jó apához illően azt felelte:
„Dolgozz csak, majd kialakul.
- Mit fogsz vacsorázni?” - Igen.
Tényleg nagy kihívás volt.
Nagy ugrás volt a zenekart, a vezénylést és minden más aspektust tekintve.
Ez a Harmadik típusú találkozások.
John egy év alatt
megcsinálta a Csillagok háborúját, a Harmadik típusú találkozásokat
és a Fekete vasárnapot.
Mindegyik filmzene rettentően bonyolult és zseniális a maga módján.
És nagyon különbözőek.
Tényleg elképesztő belegondolni, hogy egyetlen zeneszerző
mindezt egy év alatt alkotta.
Kicsit olyan, mint a The Beatles.
A The Beatles egyetlen dala bármely más banda legnagyobb slágere lenne,
és simán megélnének abból. John is ilyen.
Akármelyik filmzenéjére mondhatnánk,
hogy az bármely más zeneszerző élete fő műve lehetne.
Sokan kérdezik, hogyan változott az életem a Csillagok háborúja sikere után.
Az a helyzet, hogy felhívtak azzal,
hogy menjek el az Anaheimi Stadionba, ahol 60 000-en vagy még többen is lesznek,
és Zubin Mehta vezényli a zenémet, a Csillagok háborúját...
A VILÁGŰR ZENÉJE
...a Los Angeles-i Filharmonikusokkal.
Majd a Los Angeles-i Filharmonikusok menedzsere felkért,
vezényeljem a Csillagok háborúját a Hollywood Bowlban.
A legnagyobb változás, amit a Csillagok háborúja hozott,
hogy hirtelen sokfelé hívtak vendégkarmesternek
híres zenekarokat vezényelni.
És ez a zenei életem teljesen új dimenzióját nyitotta meg.
Hölgyeim és uraim!
Jó napot kívánok!
Ő itt az új Pops.
Ozava Szeidzsi 29 éven át vezette a Bostoni Szimfonikusokat.
KARMESTER, ZENEIGAZGATÓ
BOSTONI SZIMFONIKUS ZENEKAR
És ő nevezett ki a Pops karmesterének 1980-ban.
A Boston Pops átvált a Csillagok háborújára.
1980. JANUÁR 10.
A zenekar ma bejelentette, hogy a 47 éves zeneszerző és karmester, John Williams,
aki a Csillagok háborúja zenéjét szerezte,
veszi át Arthur Fiedler helyét a Pops karmestereként.
Lionel bátorította igazán, hogy dirigálja a Popsot.
John mindig is akart vezényelni,
de félt egy kicsit, és kellett egy kis ösztönzés.
Kérdezhették, ki lehet Arthur Fiedler utóda...
ZONGORISTA
...aki a zenéjével mindenkire elképesztő hatást gyakorolt.
De szerintem nem volt végig könnyű menet.
A bostoni zenészek kritikusan kezelték a szórakoztató zenét, gyanakvóak voltak.
A zenekarok utálták a filmzenéket. Pocséknak tartották őket.
Úgy tapasztaltam, amikor 1980-ban Bostonba mentem,
hogy jelen voltak még a zenekar régi tagjai,
akik nem értékelték, és tiltakoztak
az ilyen típusú repertoár ellen, amit ők lenéztek,
szinte szakmaiatlannak mondható szinten.
1984. JÚNIUS 14.
A Boston Popsban régóta érlelődő vita került ma napvilágra
a karmester, John Williams lemondásával.
Az utolsó csepp állítólag
a zenekar tagjainak engedetlensége volt a tegnapi próbán,
akik kifütyülték Williams zenei válogatását,
és egyáltalán nem figyeltek a próbán.
A Szimfonikusok igazgatója, Thomas Morris
mély sajnálattal, de elfogadta Williams lemondását.
Amikor végül beadtam a lemondásomat, az egy beszélgetés eredménye volt
a hozzáállásukról, és arról, ahogy ezt kifejezték.
A filmzenére úgy tekintettek a koncertzenészek főként,
mint fattyú vagy populáris művészetre.
Fiatalon...
CSELLISTA
...mindig is zavart, miért kell annyi falat emelni
a zene különböző részei közé.
Legyen szó filmzenéről, koncertzenéről, barokk vagy kortárs zenéről.
De John eltökélte, hogy mindet egybeolvasztja.
Ha nem is törölte el a határt,
annyira elmosta,
hogy senki nem tudja megmondani, hol van.
Duke Ellington mondta:
„Csupán kétféle zene létezik: jó és rossz.”
És szerintem John volt ennek az élharcosa.
Erősen hiszek abban, hogy egy helyesen vezetett zenekarnak
igenis van beleszólása a repertoárba.
De egy bizonyos ponton túl nem állhat ellen
a kreatív ötleteknek, amiket egy új vagy más karmester akar.
A zenekar egy emberi család.
Közösségi erőfeszítés.
A Boston Pops nem keres tovább...
1984. AUGUSZTUS 2.
...mert John Williams visszatér,
aki művészi és kreatív nézeteltérések miatt mondott le.
Úgy tűnik, ezeket rendezték.
Williams azt nyilatkozta: „Csodálom és igazán kedvelem
a zenekart és a tagjait.”
A hollywoodi stúdiókból Bostonba menni rendkívül kielégítő volt
abban az értelemben, hogy Hollywoodban nincs közönség,
amikor steril stúdiókörülmények között dolgozunk.
Míg a Boston Popsnál ott a zenekar, és van közönség.
A zene életre kel.
Az emberek tapsolnak.
És egy sérült egójú hollywoodi zeneszerzőnek,
aki sosem lép közönség elé, ahol megtapsolnák,
jót tesz, ha Bostonba megy, ahol csodálatos publikum várja.
A klasszikusok világának nagy része elfogadta,
hogy ő egy briliáns, eredeti zeneszerző.
Olyasvalaki, aki hihetetlen szolgálatot tett
a zenekarok támogatásáért is.
És aki a mai korban lenézi a filmzenét,
az nem gondolkozik komolyan.
Kisfiú koromban a Superman képregények nagyon népszerűek voltak,
és folyton azokat olvastam.
SUPERMAN (1978) RENDEZTE: RICHARD DONNER
És hogy én komponálhattam a témát a köpennyel meg mindennel...
Imádtam.
Mi a fene ez?
Nyugalom, hölgyem! Fogom.
Fog?
És ki fogja magát?
Imádom Christ és Margot-t.
Ahogy együtt repültek.
Alig vártam, hogy megkaparintsam,
és komponáljak egy emelkedő tematikájú darabot.
Óriási hálával tartozom John Williamsnek.
Az ő zenéje nélkül Superman képességei jelentősen kisebbek lennének.
Higgyék el, ha a nélkül a téma nélkül akarnának repülni,
sehová sem jutnának.
Egy lépés, aztán még egy, és le.
Johnny zenéjének van egyfajta líraisága.
FILMPRODUCER
AZ ELVESZETT FRIGYLÁDA FOSZTOGATÓI
Nagy élvezettel szerzi például Harrison témáit.
Harrison Ford képes a legdrámaibb jelenetet
egy kis humorral vagy huncutsággal előadni.
Követem a teherautót.
- Hogyan? - Nem tudom. Majd útközben kitalálom.
Ez sok munkát ad Johnnak.
Régóta ismerem John Williamst, mert apám és ő együtt szolgáltak a seregben.
FILMPRODUCER
Együtt voltak a katonazenekarban. Apa gitározott, Johnny zongorázott.
És Johnny mindig nálunk volt.
Szóval gyerekkorom óta ismerem John Williamst.
De hogy együtt dolgozhattam vele egy filmen,
az életem egyik legcsodálatosabb élménye volt.
A Frigyláda zenéjét Johnny Londonban vette fel
a Londoni Szimfonikusokkal.
A zene vérpezsdítő volt.
A nüanszok...
A zene a legapróbb dolgokat is részletezi.
Külön zenét szerzett a kígyóknak a Lelkek Kútja jelenetben.
Kis díszítéseket használt a különböző kígyóknál,
amikor gyorsan mozogtak, széttárták a csuklyájukat, vagy támadtak.
Valami nagyon hollywoodit és romantikusat akart Marionnak,
mert azt mondta, a zene közelebb viheti őket egymáshoz.
Nem volt sokat jelen, de központi karakter volt.
Ezért olyan aláfestés kellett,
ami emlékezteti a nézőt mindarra, amit ő megtestesít.
A témája Marionhoz rendkívül gyönyörű volt,
és felidézte a régi hollywoodi filmzenéket,
Franz Waxmant, Rózsa Miklóst és David Raksint.
A folytatásokban megtartotta az alaptémákat,
hogy emlékeztessen rá, még mindig Indiana Jonesról van szó.
De mindig talált valami új módot, amivel zeneileg mesélhette el a sztorit.
INDIANA JONES ÉS A VÉGZET TEMPLOMA (1984)
Bukjatok le!
Az Oscar-díj-átadón voltunk...
SZÍNÉSZ
...és John Williams Steven mögött ült.
Megláttam Johnt, és kész voltam.
Nem találkoztam vele a Végzet temploma óta.
Megöleltem, Steven is izgatott volt.
Megkérdezte: „Ke, emlékszel, hogy Picurnak is volt saját témája?”
Mondtam, hogy persze. Hány színész mondhatja el,
hogy a legendás John Williams saját témát komponált nekik?
Aztán elkezdtük egyszerre dúdolni.
Óriási. Fantasztikus téma.
INDIANA JONES ÉS AZ UTOLSÓ KERESZTESLOVAG ZENE NÉLKÜL
A legjobban úgy lehet érzékeltetni az energiát és érzelmet,
amit John műve kölcsönöz a jelenetnek, hogy megnézzük anélkül.
Csak hanggal és szöveggel.
Aztán visszatekerjük, és lejátsszuk újra a jelenetet, de a zenével.
ZENÉVEL
És felismerjük a filmzene abszolút értékét.
Csapó!
A film egy pici eposz.
AZ E. T., A FÖLDÖNKÍVÜLI FORGATÁSA
Szerintem John zenéje nagyon is illik majd ehhez a leíráshoz.
Oké, jó lenne, ha nem hallanánk semmit, amíg...
Mennünk kéne...
„Mennünk kéne, E. T.”
Oké.
Ez jön rögtön a „mennünk kéne, E. T.” után.
Itt jön vissza újra.
- Kell a mondat végének ideje. - Jó.
A szarvas felnéz.
Valamivel jelképeznünk kellene a szarvast.
- Talán a hárfával. - Jó.
- Imádom. - Lehet újra az.
Várom, hogy John azt mondja: „Van pár vázlatom a számodra.”
Tűkön ülök addig.
Sosem vagyok ideges. Eszembe sem jut, hogy nem érne fel a várakozásaimhoz.
Ez itt Michael a biciklijén.
Száguld, hogy megtalálja E. T.-t az erdőben.
- Elliot egyedül megy haza. - És ettől a résztől indul.
Majd ez átvezet ebbe a hangnembe.
Van egyfajta állandóság az együttműködésünkben.
Ő mindig ugyanúgy látja a filmjeimet,
de miután megkomponálja a zenét a filmemhez,
én is az ő szemén át kezdem azt látni.
Úgy látom a filmemet, ahogy ő.
Haza.
„Yoda témája” aranyos meglepetés. Igen.
Észrevette más is?
Úgy 200 millióan.
Tényleg?
Százhuszonöt.
Oboák és a hangszerek, amik...
A kettes és hármas hangsúlyos.
Hogy jobb legyen a ritmus.
Koncentráljunk!
Ne hagyjátok, hogy megzavarjon Steven...
filmezése.
Ez nagyon fura.
Mintha lenne egy kamera a fürdőszobában.
Amikor zuhanyzunk, ugye?
Örülök, hogy felöltöztem.
Kezdjük tompítva!
Hegedültem az E. T. felvételén, és hátul bujkáltam.
Ültem ott, hátul, játszottam, de közben figyeltem is.
El sem tudom mondani, mennyire izgalmas volt.
Van egy hosszú, hárfára írt dallam az E. T.-ben,
ami E. T. és Elliot kapcsolatát jelképezi.
A hárfást Dorothy Remsennek hívták, és emlékszem, ahogy John vele dolgozott.
Dorothy, a trillában...
Be tudnád fejezni a trillát így?
Tudod, hogy értem?
Ha kihagyhatom a bal kéz trilláját.
- Jó. - Rendben.
És volt egy kiváló zongorista, Ralph Grierson.
- John mindig vele dolgozott. - ...balra, Ralph.
Utolsó előtti ütem, két negyedhang.
És az E. T. végefőcíme egy óriási hömpölygő darab lett.
Odaadta Ralphnak,
aki négy napig gyakorolta, mielőtt eljátszotta.
Azt hiszem, az E. T. volt az első film, amit moziban láttam.
A Coldplay banda tagja vagyok.
És a mostani turnénkon úgy érünk fel a színpadra,
úgy megyünk át a közönség sorai közt, hogy közben az E. T. zenéje szól.
Mert amikor felmegyek a színpadra egy koncerten,
olyat akartam, ami a repülés érzetét adja.
És eszembe jutott Elliot a BMX-én.
Megkérdeztem Johntól és Steventől, hogy használhatom-e az E. T.-t.
És beleegyeztek.
Annyira izgatott leszek tőle.
Meg azért is, mert olyan sokszor mentem fel erre a zenére a színpadra.
Minden darabjában van egyfajta teljes dallamcsalád.
Oké, ez az, vissza a főtémához. Igen.
Tökéletes.
BERKSHIRE-HEGYEK, NYUGAT-MASSACHUSETTS
Ez itt a Tanglewood.
A Tanglewood több minden is.
Oktatási intézmény.
Egyedülálló lehetőséget kínál a legjobb diákoknak.
A Bostoni Szimfonikusok által használt koncerthelyszín.
És inspiráló táj is egyben.
Az amerikai zenei élet komplett történelmét tekintve nevezhetjük Mekkának.
Ide jönnek tanulni a legjobb diákok.
A legkiválóbb karmesterekkel dolgozhatnak itt együtt.
OZAVA SZEIDZSI
A munkarend a filmiparban jó.
Mert általában csak a nagyon zsúfolt tavasszal dolgozunk.
És talán szabaddá válik a nyár a film bemutatójának dátuma miatt.
És hirtelen lesz három szabad hete az embernek, amikor van ideje másra.
Szóval ez így mindenkinek jó volt.
1980 óta, vagyis 43 éve minden évben itt vagyok.
Ez az életem része.
Manapság évente legfeljebb két koncertem van.
Amikor a Boston Popsot dirigáltam, ennél több volt.
Élettel tölt el.
John elképesztő karmester.
Képes összekapcsolódni a zenekar lelkével...
ZENESZERZŐ, KARMESTER
...az általa birtokolt óriási tudásanyagnak köszönhetően.
A Jurassic Park főtémája volt
az egyik darab, ami miatt a zenei pályára léptem.
Emlékszem, hogy elmentem a moziba egy barátommal.
Nem is tudom, talán tízszer is láttam. Elmentem meghallgatni, megnézni a filmet.
Gyönyörű. Bámulatos volt.
De hallani azt a zenét...
Sokaktól hallottam ezt.
ELSŐ TROMBITÁS
Emlékszem, mikor először láttam a Jurassic Parkot.
És meghallottam a trombitákat.
JURASSIC PARK (1993) RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
Emlékszem, teljesen felspannolva jöttem ki a moziból.
Örültem, hogy a hangszeremen játszhatok.
John tényleg oda akarta tenni a dinoszauruszokat, ahová tartoztak,
ugyanazzal az ámulattal és tisztelettel, amivel a kisgyerekek
végigmennek egy természettudományi múzeumon,
és látják ennek a korszaknak, a jura- vagy krétakornak a relikviáit.
És már a csontoktól is teljesen elámulnak.
John egy gyermek lelkesedésével szerezte a zenét.
Tudta, hogy teremtse meg a csoda érzését, amit ezek a fenséges állatok keltenek.
AMIKOR A DINOSZAURUSZOK URALTÁK A FÖLDET
Sokszor beszéltünk John Williamsről...
MŰSORVEZETŐ
...a filmzenéiről, amik szöges ellentétei egymásnak.
Ahogy a filmek is. Egy évben jött ki a Jurassic Park
és a Schindler listája ugyanattól a rendezőtől.
Ezek a legjobb példák.
Megvan a csodálat a Schindler listája zenéjében is,
de az vészterhes csodálat. „Hogy lehet ilyen az emberiség?”
A Tanglewoodban dolgoztam a Schindler listáján
annak az évnek a nyarán.
Steven meg valahol Lengyelországban forgatott.
Télen kellett forgatnunk Krakkóban.
Akkor először ki kellett hagynom, hogy Johnny a Jurassic Parkhoz komponál.
Teljes fedésben volt a két film elkészülte.
SCHINDLER LISTÁJA
A stílusok ellentéte nem is lehetett volna jobban a kedvemre.
Imádtam.
A forgatás alatt nem gondolkodtam a zenén.
Nem használtam ideiglenes zenét,
hogy javaslatokat tegyek Johnnynak az egyes jelenetek kapcsán.
Én a történetmesélésre koncentráltam.
Aztán megmutattam a filmet Johnnak.
Ez a lista a jó megtestesülése.
Maga az élet.
Teljesen ledöbbentem a filmet látva. Nem találtam a szavakat.
Elöntöttek az érzelmek. Majdhogynem elsírtam magam.
Kimentem, sétáltam egy kicsit,
visszamentem, és mondtam Stevennek,
aki próbálta kezdeni a megbeszélést a zenéről,
hogy „Steven, ez egy csodálatos film.
És egy nálam jobb zeneszerző kell a filmzenéhez.”
Azt felelte: „Tudom, de ők már mind meghaltak.”
50 ÉVNYI ZENE ÉS FILM STEVEN SPIELBERGGEL & JOHN WILLIAMSSZEL
Szerencsémre és Steven kitartásának hála maradnom kellett, és mindent beleadni.
De tényleg úgy éreztem. Úgy gondoltam, ez a film
meghalad bármit, amit létre lehet hozni,
ami méltó lenne arra, amit a film elmesél,
és a történelemre, amit feltár előttünk.
Az egyik legjobb élményem Johnnal,
és mindenképp a legérzelemdúsabb, amit átéltem vele,
mikor a Berkshire-hegyekben komponálta a Schindler listáját,
és odahívott minket Kate-tel,
hogy hallgassuk meg zongorán a vázlatait.
John azt szokta mondani...
SZÍNÉSZ, SPIELBERG FELESÉGE
...hogy nem zongorázik túl jól, ne várjunk sokat, csak elpötyögi nekünk.
Persze fantasztikus zongorista.
Megvolt már a zene. Ott volt kézzel megírva a zongorán,
mi meg álltunk mellette. És elkezdte játszani.
Igen.
Sosem felejtem el.
Nem emlékszem, hogy valaha is érzelmileg úgy letaglózott volna bármi,
mint az az egyszerű, dallamos, kifejező, gyötrő vázlat,
amit előadott Kate-nek és nekem a zongorán.
Öt hangot sem játszott le, mikor Kate sírni kezdett.
Kilenc hanggal később én is könnyekben törtem ki, aztán Johnny is,
miközben zongorázott.
Micva volt.
A zenén át tisztelte meg a soá történetét.
Azt hiszem, pár évtizede már ismertem Ichák Perlman hegedűművészt.
És amint Stevennel rájöttünk, hogy kell egy hegedűs, mondtam:
„A legjobbat kell megszereznünk, aki nem más most, mint Ichák Perlman.”
És az igazán ironikus az volt, hogy Ichák éveken át,
ha találkoztunk egy koncerten, folyton azt kérdezte tőlem,
mikor adok neki egy filmben egy hegedűszólót.
Mondtam neki: „Egy nap eljön majd az ideje, Ichák. ”
És a Schindler listája miatt hívtam fel.
Mondtam: „Ichák, találtam neked egy filmet. Végre megvan.”
Én meg azt kértem, hadd gondoljam át.
Elmondtam Tobynak, a feleségemnek...
HEGEDŰMŰVÉSZ
...hogy John Williams felhívott, és mindenről beszámoltam.
És hogy át akarom gondolni.
Aztán megkérdezte: „Azt mondtad neki, hogy átgondolod?
John Williams zenéje, Steven Spielberg filmje,
aminek a részese lehetsz, és azt mondtad, hogy átgondolod?”
Másnap felhívtam Johnt, hogy elvállalom.
És annyira örültem neki.
FELVÉTEL, SCHINDLER LISTÁJA
STEVEN SPIELBERG VIDEÓJA
Az a helyzet, hogy bárhová is megyek a világon,
az egyetlen, amit kimondottan tőlem szoktak kérdezni,
hogy el tudnám-e játszani a Schindler listája témáját.
Mindenkit nagyon megindít.
AFI ÉLETMŰDÍJ: TISZTELGÉS JOHN WILLIAMS ELŐTT (2016)
HEGEDŰ: SIMONE PORTER
TÚL AZ ÓPERENCIÁN
Először a Túl az óperencián filmen dolgoztam Johnnal.
FILMRENDEZŐ
Kérdeztem: „Miért működik a zene?” De nem tudta.
Azt mondta: „Sok elmélet van, de én amögé állok be,
hogy az ősi hangokra vezethető vissza.”
Hogy az emberek eredettörténetében a hangok nagyon fontosak voltak.
Békét és nyugalmat adhatnak nekünk,
vagy figyelmeztethetnek a veszélyre, és ha menekülnünk kell.
Egy ütőhangszer lehet egy földrengés.
Lehet egy sziklaomlás.
A madarak a romantikát jelezhetik.
És itt van egy művész, aki megérti a legapróbb részletekbe menően,
hogy tud a zene megtámogatni egy történetet.
Ő a zenekari zene legnagyobb bajnoka a világon,
mert a filmzenéi felébresztik bennünk a zenekar szépségét.
Ez óriási ajándék nekünk, zenészeknek is.
HEGEDŰMŰVÉSZ
Ő a kevesek egyike,
az utolsó komponistáké, akik nagy, szimfonikus zenekarral dolgoznak.
És hatalmas különbséget jelent, ha emberek játszanak,
nem pedig egy szintetizátor, ami helyettesíthet jó pár húros hangszert.
És el is ismeri a zenészek tehetségét,
és az igényt, hogy megőrizze a tehetséget az eljövendő generációknak.
Arra vagyok a legbüszkébb, hogy a pályánk során
nem használtunk elektronikus zenét.
Értékeljük a zenekart, az egyes zenészeket,
és amit Johnny komponált.
Nem használt szintetizátort.
Volt pár alkalom, amikor egy szinti kiegészítette
a teljes zenekari zenét, például a Münchenben.
MÜNCHEN (2005) RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
Sok filmes és kortársam teljesen elektronikusra váltott.
De szeretem, hogy mi hűek vagyunk a zenekarhoz.
Az elektronikus szerkesztésben nincs meg a kreativitás alkotói mozzanata.
FELVÉTEL
Egy zenekarral a jeleneteket négyszer vesszük fel.
És mindegyik más. Minden előadás más.
Az egyik felvételben talán több az élet, lehet benne vér, ami átjárja.
Kényszeríti a modern nézőközönséget, hogy megbirkózzon a zenekarral.
Mert a zenekar tagjainak gyorsabban kell játszaniuk,
erősebben, pörgősebben, dinamikusabban
a filmzenéiben, mint az addig megszokott volt.
- Oké, jó. - Jó, igen.
Következő!
És őszintén szereti a zenekart
és azt a fajta nonverbális kommunikációt,
hogy felemeli a kezét, és jelzi a kezdést.
És ő is visszakap valamit. Nagyon izgalmas.
Látni lehet a mosolyt John arcán,
amikor egy zenekart vezényel.
Ez a rész, hölgyeim és uraim, nem lehet túl udvarias.
Ez alpári.
A harsonák készüljenek rá!
Megkapjátok tőlem a világ legnagyobb egy-kettőjét.
Páratlan, ahogy mindenki örül körülötte.
Hogy mennyire boldog a zenekar.
Látjuk, hogy John feljön,
és érezzük az áhítatot, mert annyira jó emlékeket őrzünk.
Olyanok vagyunk, mint a gyerekek az édességboltban.
STAR WARS VII. RÉSZ REY TÉMÁJA
Amikor kijött Az ébredő Erő, John nem változtatott a stílusán.
Egyáltalán. Ugyanúgy szerezte a zenét, mint a ’70-es években.
És itt van...
„REY TÉMÁJA” A STAR WARS: AZ ÉBREDŐ ERŐBŐL (2015)
Nem veszítette el az őszinte kíváncsiságát.
Valahogyan képes rákapcsolódni erre a hihetetlenül rezonáns érzelmi igazságra,
de elég magabiztos, hogy sebezhető legyen,
és megkérdezze: „Ez jó? Mit gondolsz?” Komolyan megkérdezi, hogy szerinted jó-e.
Ettől nevetnem kell, mert ha John Williams lejátszik bármit,
amit ő szerzett, és megkérdezi, jó-e, arra egyetlen válasz létezik.
A nézők még mindig imádják. Ez az igazán hihetetlen.
Ezért eltűnődünk, miért nem hallunk több témákra épülő filmzenét?
Miért nem hallunk olyan filmzenéket, amik szinte kirobbannak, mint Johné?
A közönség nyilván vágyik rá.
Miért nincs több ilyen?
Nehéz időszak ez a zene világában,
mert az én értelmezéseben a zenekar a zene közvetítésének eszköze.
És a zene, ahogy én látom, irodalmi értelemben,
ahogy az elmúlt 3-400 évben tekintettünk rá,
mondhatni, haldoklik.
A fiatal zeneszerzők elektronikával, térhatásokkal akarnak dolgozni.
És fantasztikus munkát végeznek,
szívesen látnám, hova jutnak a következő 50 évben.
De lesz újabb Brahmsunk vagy Wagnerünk a színházakban?
Amerre manapság haladnak a dolgok, ahogy a zeneművészet fejlődik,
a kérdések idejét éljük, a csodálkozásét.
Van egy másik oldala Johnnak, a koncertzenéje.
KULTURÁLIS ÚJSÁGÍRÓ
Ez nem olyan, mint a hollywoodi kasszasikerek, amiket a moziban hallunk.
Ezek absztraktabbak, kifinomultabbak, áthatóbbak.
A filmzenéi nagyon összefüggőek, lényegre törőek,
a koncertmuzsikája viszont számomra töredezettebbnek hangzik,
ami elválik az időtől, és a minősége lineáris.
A koncertek fontos megnyilvánulási lehetőségek a számára.
Kísérletezhet az atonális zenével, a textúrákkal.
Ez tényleg egy másik oldalát tárja fel.
A filmek esetén meg van kötve a kezem. Azt tehetem meg, amit az alap megenged.
Nincs nyolcperces őrület a rézfúvósokkal. Szeretném, de nem lehet.
Az Észak-Hollywoodi Gimnázium diákzenekarában
itt, Kaliforniában
fagotton játszottam.
Egy barátom, Harold próbálta megtanítani,
és egy-két próbán játszottam is
második fagottosként egy kicsit.
De hogy 40 évvel később fagottkoncertet szerzek a New York-i Filharmonikusoknak?
De ez volt a kapocs,
hogy kipróbáltam a hangszert, megszerettem,
aztán lehetőségem volt komponálni a világ egyik legjobbjának,
Judith Leclairnek.
Anne-Sophie Mutter kapott tőle darabot.
Yo-Yo is játszotta a zenéjét.
Ezek a darabok kihívást jelentenek.
Az, ahogyan a hangszereiknek parancsol,
döbbenetes.
A csellóra és zenekarra írt elégiát már jó pár éve vettük fel.
Akárhányszor megmutatom egy másik csellistának,
megkérdezem: „Hallottad Yo-Yo felvételét?”
És azt válaszolják: „Igen. Úristen!”
Mintha nem vehetnék fel a versenyt a mesterrel.
Ne engem hibáztass!
Remek.
JOHN WILLIAMS LÁNYA
Aggódom, amikor nem dolgozik.
Muszáj dolgoznia. Egyszerűen imádja,
csinálja, és közben jól érzi magát.
A legfontosabb most
a kapcsolatomban az apámmal a golf.
Mit szeretsz a legjobban a golfban?
- A golfban? - Igen.
A sétát szeretem benne a legjobban.
A golf nem egy játék számomra. Nem játszom, tönkreteszem.
Sosem voltam igazán jó benne,
és általában későn megyek, amikor az igazi játékosok végeztek,
csend van, és el tudok merengeni a hely igazi, valódi szépségén.
Csodálatos módja az apámmal való közös időtöltésnek.
Ha hetente párszor sikerül összehozni, amíg ő is szívesen van ott,
nagyon boldog vagyok.
Ez egy gonosz játék.
Rengeteg remek pillanat van, az ő alkotásai,
amik eszünkbe juttatják a filmek izgalmát,
és ahogy elérik a bennünk rejlő gyermeket.
Több ilyen pillanat köszönhető neki, mint bármely ma élő zeneszerzőnek.
De olyan sok más pillanatot is teremtett, ami több ennél,
ami kifinomultabb,
ami erőteljesebb,
ami dinamikusabb, ami megkapóbb.
A PENTAGON TITKAI
„ROSSZINDULATTAL SENKI FELÉ” A LINCOLNBÓL
John Williams rendkívül rugalmas,
és rengeteg zenei nyelv mestere,
különösen, ha fajsúlyosabb történelmi filmekről beszélünk.
AMISTAD (1997) RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
HADAK ÚTJÁN (2011) RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
A NAP BIRODALMA RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
A történelem szerelmeseként Steven
és Oliver Stone filmjei jutnak eszembe, amiken együtt dolgoztunk.
Ott a Született július 4-én.
A vietnámi háború témája neki igencsak személyes volt...
de mindenki számára mélyreható üzenetet hordoz a munkássága.
JFK - A NYITOTT DOSSZIÉ
A JFK pedig különösen.
A JFK fantasztikus példája annak,
hogy bizonyos mértékig a zene a film előtt készült el.
Oliver azt mondta: „Kérek három zenedarabot!
Nem mutatom meg a filmet. Csak megmutatom neked ezt a reakciót
meg azt a reakciót, és még azt. És szabad kezet kapsz.”
És végül szerintem összevágta
a különböző részeket, és mindegyikből felhasználta a zenét.
Egyedülálló lehetőség volt egy történelmi eseményt úgy megközelíteni,
hogy megpróbálom azt az Oliverre jellemző módon dramatizálni.
RYAN KÖZLEGÉNY MEGMENTÉSE RENDEZTE: STEVEN SPIELBERG
Szeretem azt a fajta
nemes komolyságot, ami a Lincolnt és a Ryan közlegényt jellemzi.
Azok a gyönyörű amerikai témák, azok az egészen csodálatos érzések
mindannyiunkban felébresztik az erőteljes vágyódást
a nagyszerű haza iránt és a patriotizmust.
A Ryan közlegény megmentése az egyik, ha nem a legjobb II. világháborús film.
Az első 15 perce annyira...
szavakkal leírhatatlan, olyan rendkívüli, hogy nem is kell hozzá zene.
John szerint a zene hiánya ugyanolyan beszédes, mint a jelenléte.
Megbeszéléseket tartottunk, ahol kipróbáltunk valamit,
és azt néztük, hol legyen zene.
Azt a legelején eldöntöttük, hogy nem lesz a normandiai partraszálláshoz.
A zene csak akkor indul, amikor meglátjuk Sean Ryan holttestét a parton.
A zárás a „Himnusz az elesettekhez” lett...
FELVÉTEL RYAN KÖZLEGÉNY MEGMENTÉSE
...amit a Tanglewood kórussal vettünk fel.
Tom Hanks is ott volt.
Izgalmas volt a zenekarnak, mert ott ült fent.
A színpadon voltunk, mindenki odanézett,
és mondtam, hogy a zenére figyeljenek.
„HIMNUSZ AZ ELESETTEKHEZ” A RYAN KÖZLEGÉNY MEGMENTÉSÉBŐL
Zeneileg tiszteleg a jelen és a múlt veteránjai előtt.
Óriási zenei tiszteletet adtál,
ezért kérdezi a hadsereg mindig, hogy játszhatják-e,
előadhatják-e ezt.
Ez a leggyakrabban kért filmzene
az Egyesült Államok teljes hadseregében,
mert olyan mélységes tiszteletet mutat azok iránt,
akik életüket áldozták a szabadság oltárán.
John bármilyen műfajú filmhez tud zenét szerezni...
FILMRENDEZŐ
...a Ryan közlegénytől a Reszkessetek, betörők!-ig.
RESZKESSETEK, BETÖRŐK!
Eltüntettem a családomat.
A Reszkessetek, betörők!-et forgattuk, volt zeneszerzőnk,
már az utómunkáknál jártunk, és kiderült, hogy a zeneszerző mégsem ér rá.
Felhívott minket John ügynöke, aki azt mondta, megmutatná az ügyfelének.
Majdnem kiesett a telefon a kezemből.
Megdöbbentem.
Imádtam. Csodálatos a film.
A kisfiú mesés volt.
Remek lehetőségnek tartottam karácsonyi témákhoz, fuvolákhoz, csengettyűkhöz.
Úgy döntöttünk, hogy John zenéjét használva tartunk elővetítést.
Az volt az addigi legjobb elővetítésünk.
Ötszáz százalékkal jobb eredményt ért el, mint először.
Kinyúl a képernyőből, és berántja a közönséget.
Amikor Chris felkért a Harry Potterre, nagyon örültem neki.
A HARRY POTTER VARÁZSVILÁGA MEGNYITÓJA UNIVERSAL STUDIOS, HOLLYWOOD
2016. ÁPRILIS 5.
Elképesztő zenei lehetőség.
Gyerekekről szól, és varázslatról.
A kettő pedig egyenlő a zenével.
Amikor vállaltam a Harry Pottert, az előzeteshez kértek először zenét.
Azt mondták, legyen varázslatos.
Tudtam, mi az, de egyetlen képkockát sem láttam belőle.
És megkomponáltam „Hedvig témáját”.
Be kell vallanom, az volt a világ legkönnyebb dolga.
Bementem az irodájába, ahol a zenét szerezte,
és kérdezte, meghallgatom-e a témát.
Mondtam, hogy persze. És lejátszotta...
Ehhez adja hozzá a sötétséget.
Megragadja az embert ezzel a kedves, gyönyörű témával, aztán sötét lesz
pillanatok alatt. Mennyire zseniális?
Amikor belemerültünk Potter világába, tudtuk,
hogy a filmek egyre komorabbak lesznek.
HARRY POTTER ÉS A TITKOK KAMRÁJA
Legendás a sebhelyed,
akárcsak a varázsló, akitől kaptad.
Johnnal sokat beszéltünk róla,
és a második filmhez, A titkok kamrájához készült zenéje
lett a kiindulópontja annak, ami a következő hét részben történt.
HARRY POTTER ÉS AZ AZKABANI FOGOLY
Expecto Patronum!
Meg kell mondjam, sosem szerettem túlságosan a folytatásokat.
Inkább dolgozok valami újdonságon,
új lehetőségekkel egy új filmzenére.
De a Star Warsnál és különösen az Indiana Jonesnál
úgy éreztem, nem akarom, hogy jöjjön valaki más, és átírja.
Olyanok voltak, hogy ha lehetőségem van rá,
meg akarom őrizni a darab integritását,
ha van időm és energiám hozzá,
különösen a Star Warsnál, amiből kilenc részt csináltam.
Aztán jött a Harry Potter. A filmek csodálatosak voltak, de nehezek is.
Talán hármat csináltam.
Nem lehetett...
Mennyi is volt belőle, nyolc?
Szerettem volna ugyanezek miatt dolgozni rajtuk.
De jöttek mások, és remek munkát végeztek.
A CÁPA
Megpróbálom vállalni a folytatásokat, ha tudom.
Ezt féltékenységnek mondanám: szeretném megőrizni az integritását
annak, amit alkottam.
Nem azért, mert olyan értékesnek vagy időtlennek tartottam,
hogy más szerző ne nyúlhatna hozzá.
De úgy éreztem, ha következetes maradhatna a saját munkámmal,
az lenne a legjobb.
Az I., II. és III. rész talán el sem készül,
ha Johnny nem vállalja a zenét,
mert annyira szerves része volt a kreatív folyamatnak.
A ’90-es évekre szinte önálló márka lett.
A SIMPSON CSALÁD KÉSZÍTETTE: MATT GROENING
FAMILY GUY KÉSZÍTETTE: SETH MacFARLANE
A legtöbb ember DNS-ébe beépültek a munkái.
„AZ NBC SUNDAY NIGHT FOOTBALL TÉMÁJA”
Amikor azt hiszed, minden megvolt, újra ott van.
Az NBC News szignálja.
„KÜLDETÉS TÉMA” NBC NEWS (1985)
John számára nem volt elég, hogy a kasszasikerekhez szerezhet zenét.
Sokféle munkát akart. És eszünkbe jut az olimpia.
Fiatalon néztem az olimpiát...
KONCERTMESTER
...és felfigyeltem a zenére, hogy mennyire elképesztő.
Felhívtak, és megkérdezték, komponálnék-e valamit az olimpia megnyitójára.
Imádtam a pompáját és mindazt, amit a sportolók képviselnek,
és hogy milyen inspirálóak.
Azóta hármon vagy négyen is dolgoztam.
A maga különös módján ő minden idők legnagyobb popsztárja.
A FILMEK MESTERE AZ LA FILHARMONIKUSOKKAL
Ez a 45. évem a Hollywood Bowlban.
Negyvenöt év.
1978-ban kezdtem ott.
És még mindig itt vagyok!
Eleinte nagyon szégyenlős voltam, mondhatni.
Mondtam az LA Filharmonikusok vezetőjének:
„Nincs rám szükséged, itt van Zubin Mehta, a világ legjobb karmestere. Miért akarsz...”
„De a közönség téged akar.”
Szia! Gustavo! Simpatico.
A Star Wars nélkül nemigen tartanánk itt,
az teremtette meg az immár világszerte elterjedt gyakorlatot,
hogy sokan járnak filmzenekoncertre.
Nemcsak az én zenémre, hanem más zeneszerzőkére is.
Fénykard.
Pazar. Nem túl nehezek.
- Ez jó. - Igen.
- Menő. - Bizony.
Ő Bing Vang.
Ő lesz az est szólistája. A legelképesztőbb hegedűművész.
Annyira izgatott vagyok,
hogy John Williams maestróval léphetek fel.
Ők az áldozatok.
Ez pedig a varázspálca.
Ez az!
Igen.
A FILMEK MESTERE
Ő az egyetlen, aki képes minderre.
Hány zeneszerzőt tudnánk mondani, akiknek ilyen klasszikus a stílusa,
mégis ilyen népszerű?
John nélkül ez nem lett volna lehetséges.
Elképesztő. Tizenhétezer ember.
Ez a fehér zakó.
Most felveszem. Ez a munkaruhám.
Ezzel vezényelek.
Így ni.
Aki látta John Williamst a Hollywood Bowlban,
ahogy a műveit előadja,
az tudja, hogy lényegében egy klasszikus zenekart lát.
Mégis úgy ünneplik, mint a The Beatlest.
Nem zenei elitisták járnak ezekre a show-kra,
hanem átlagemberek, akik jó zenét akarnak hallani.
„BIRODALMI INDULÓ (DARTH VADER TÉMÁJA)” A STAR WARS: A BIRODALOM VISSZAVÁGBÓL
John zenéje számos generációt összeköt,
és ez valami elképesztően csodálatos dolog.
Fiataltól az idősekig mindenkit.
Hátranézel, és csak fénykardokat látsz.
Mindenki imádja a zenét.
Több ezren vesznek körül,
akik fénykardokkal integetve ünneplik ezt az embert, és azt amit elért.
Minden alkalommal annyira gyönyörű és nyilvánvalóan jól megérdemelt.
A légkör teljesen más, mint amit megszoktunk egy hagyományos koncerten.
Az emberek teljesen megőrülnek, mintha egy rockkoncerten lennénk.
Ami a „Birodalmi indulót” és a fénykardokat illeti,
ez az évek során alakult ki.
Régebben csupán kettő-három volt a közönségben,
aztán meg több száz.
Ma már nem tudom, hány ezret látunk.
Fantasztikus.
Ismerik Johnt. Ismerik a zenéjét.
Igazi robbanás volt.
A boldogság robbanása.
- Ez jó volt. - Elképesztő.
Nagyon jó.
Hihetetlen szerencsém volt az életben.
Újra megnősültem, igen.
A feleségem Samantha Williams.
Csodálatos nő.
Ötven éve találkoztam vele.
És rendkívüli dolgokat éltünk át együtt.
Nagyon hálás vagyok.
Olyan sok dolog töltött el nagy megtiszteltetéssel.
Az Oscar-díjak sokak szemében a teljesítmény elismerései,
és élvezettel és büszkén vettem át őket.
Ötvennégy jelölést kaptam.
És ki kell fejeznem a hálámat
az Akadémia zenei szervezetének,
mert ez igazi elismerés a pályatársaktól.
Köszönöm!
Azért fontos megünnepelni őt,
hogy megköszönjük ezt a rengeteg örömöt.
Ha valaki olyasmire képes, ami örömöt visz mindenhová,
az ritka és értékes képesség.
Attól még senkinek sem lett rosszabb a napja, hogy az ő zenéjét hallgatta.
John Williamsnek remek füle van a zenéhez.
Azt veti papírra, amit hall, nem pedig azt, amit tud.
Ezért tud olyan erőteljes lenni a zenéje, ami minden próbát kiáll.
Amint John felemeli a karmesteri pálcát,
és megszólal az első téma, eláll a szavunk is.
„Itt egy újabb.”
Minden egyes alkalommal.
Rendelkezik egy elképesztő szupererővel,
hogy létrehoz egy dallamot, és amint először meghalljuk,
azt érezzük, ez sorsszerű volt.
És nem lehet elfelejteni.
Amíg van zenekari zene,
lesznek zenekarok, amik egész estéket szentelnek neki.
Ahogy megtennék Beethovennel, Gershwinnel vagy Mozarttal.
Amikor filmet forgatok, különösen ha az nehéz,
kemény a forgatás, arra gondolok, hogy úgyis vége lesz,
és akkor leülhetek a színpad elé
és a pódium mögé.
És hat vagy nyolc napig
hallgathatom John Williams fantasztikus új szerzeményét.
Minden egyes filmnél ezt várom.
CULVER CITY, KALIFORNIA 2024. JANUÁR 18.
Soha nem kérdeztem meg Johnnyt, vezényelhetem-e a zenekarát.
De szeretném ma magamhoz ragadni a karmesteri pálcát a tiszteletedre,
és kérem, mindenki figyelje a leplet!
Mazel tov.
JOHN WILLIAMS ZENEÉPÜLET
1940-ben jártam először ebben a stúdióban,
amikor apám idehozott megmutatni a színpadot.
Én meg lehettem úgy kilenc- vagy tízéves,
körülnéztem a teremben, és arra gondoltam,
hogy egy nap ez az enyém lesz.
És végre elértem!
Az életem és a karrierem annyira változatos volt.
Eljutottam a vígjátékoktól az űrig, és az úgynevezett komoly munkáig.
De végül, amivel tökéletesen elégedett vagyok,
az a Csellóverseny fináléja.
Vagy elégedett vagyok az Első csellóverseny második tételével.
De nem az egész darabbal!
A Star Wars néhány témája, például Yodáé,
azt hiszem, egész jó lett
A hangközöket tekintve eredeti, nagyon egyszerű.
Vannak részei az E. T.-nek, például „A fellegekben”, amik kifejezetten jók.
Ezekre tudnám a leginkább azt mondani, hogy jellemeznek engem.
Ezek mind képet adnak rólam,
de nem teljeset.
A karrierem különböző lépcsőfokai, a zongorázás, az átírások,
a hangszerelés, a televízió és a mozi...
Azt kell mondjam, ez egy nem tervezett fejlődés volt.
Volt pár visszalépés, de szerencsés voltam,
főleg miután megismertem Stevent. Életem legszerencsésebb napja.
Gyakran kérdezik: „Hogy tudsz ennyit dolgozni?”
Folyton elfoglalt voltam, de eltöltött a zene szeretete
és az öröm, hogy nagyszerű zenészekkel oszthattam meg.
Nem tudtam elég gyorsan zenét szerezni, amit játszhattak.
A zene a zenésznek olyan, mint a lélegzés.
Támogat és fenntart minket, energiát ad.
Minden reggel írok valamit.
Képzelhetik. Leírom a hangjegyeket,
aztán lehetőségem van kiállni egy zenekar elé, és levezényelni,
hallani, hogy életre kell, amit papírra vetettem.
Ez az igazán izgalmas.
A zene elég egy életre,
de egy élet nem elég a zenére.
A feliratot fordította: Makatura Judit