Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
KOMMENDE FILMER
NOEN GENIALE FILMER VIL BESTÅ...
FORFATTEREN FLANNERY O'CONNORS'
MEST KONTROVERSIELLE DRAMA KOMMER TIL LERRETET...
Snakk sant. Fengsle djevelen.
AV FLANNERY O'CONNOR STAR DRAKE
I kampen mellom godt og ondt vinner djevelen terreng.
Hjemme igjen!
Thomas. Dette er Star. Hun skal bo hos oss i noen dager.
Det går bra. Bare kom inn.
Hun sier at hun er ateist.
Det er bare Gud som er ateist.
DEN ÅPENHJERTIGE HISTORIEN OM EN UANSTENDIG KVINNE
Og når syndig forførelse gis frie tøyler...
Herregud.
- Kom deg vekk, onde kvinne! - Jeg kan denne leken.
- Hun er en nymfoman. - Hun er bare uheldig.
SPENNENDE OG NERVEPIRRENDE
FORBLØFFENDE REALISTISK
Det var den uanstendige, kriminelle tøyta som stjal våpenet mitt.
Du tror meg vel, mamma? Hold kjeft!
Hva forventer man?
Gåtefull. Spennende. Skandaløs.
Med de største stjernene.
I STAR DRAKE
OG NÅ TIL FILMEN
"Jeg blir alltid irritert når folk antyder
at å skrive fiksjon er en flukt fra virkeligheten.
Den er et dypdykk i virkeligheten."
Himmelen ble understøttet av lange sølvstriper som lignet et stillas.
Bak den var det tusenvis av stjerner som fortsatt beveget seg sakte,
som om de var en del av et omfattende byggearbeid som involverte universet,
og som ville ta all tid å fullføre.
Men ingen brydde seg egentlig om himmelen.
Verden ble skapt for de døde.
Tenk på alle de døde som finnes. Det er flere døde enn levende.
Og de døde er døde mye lenger enn de levende.
De ser ikke ut til å ha noe imot det.
BASERT PÅ NOVELLER AV FLANNERY O'CONNOR
BLÅVEISFJERNING
TATOVERINGSSALONG
Kjære Gud, jeg føler tvil om arbeidet mitt.
Jeg vil skrive en roman. En god roman.
Jeg gjør det på grunn av en god følelse, men også en dårlig en.
Mest på grunn av den dårlige.
Hjelp meg å mestre dette.
Obadiah Elihue.
Obadiah. Obadiah. Elihue. Obadiah Elihue.
- Obadiah Elihue? - Obadiah Elihue.
Obadiah Elihue... Hva betyr navnet?
Guds tjener.
Ms. O'Connor, jeg har stor respekt for deg og er derfor ærlig med deg.
Noen ganger gjør du det vanskelig for leserne.
De trenger ikke å lide for å forstå dine uvanlige tanker.
Det føles som om du vil slåss så fort leseren åpner boken.
Jeg er også usikker på om redigeringen du gjør, virkelig hjelper.
Boken hadde nemlig sine styrker helt fra starten av.
Vil du fordype deg i noe?
Jeg er åpen for kritikk.
Flott.
Dette er våre første kommentarer om boken så langt.
Du kan ta dem med deg hjem.
Jeg syns at et sammendrag ville være til nytte på dette tidspunktet.
Så vi får en følelse av hvordan de siste kapitlene ser ut.
Jeg er åpen for kritikk, men bare innen det jeg prøver å gjøre.
Saken er: Vil du at jeg skal jobbe med deg som med alle andre forfattere,
eller vil du jobbe alene?
Tenk over det. Ta den tiden du trenger, så følger jeg opp med Ms. McKee.
Det var hyggelig å møte deg personlig, Ms. O'Connor.
- God tur. - Takk.
Å, du er tilbake.
Før jeg drar... Jeg tror mitt syn på romanen
og kritikken din burde være klar og tydelig.
Jeg skriver ikke sammendrag.
Jeg skriver for å finne ut hva jeg gjør. Jeg vet ikke hva jeg føler
før jeg ser og sier det. Da må jeg si det igjen.
De gode egenskapene er sterkt knyttet til begrensningene du nevnte.
Hvis jeg skal utvikle meg som forfatter, må jeg få utvikle meg på min egen måte.
Jeg gjør det ikke på noen annen måte.
Dine innvendinger antyder at du vil redde boka og gjøre den tradisjonell.
Men jeg skriver ikke en tradisjonell roman.
Wise Blood blir forhåpentligvis mindre stiv når den er ferdig,
men like merkelig som nå, om ikke merkeligere.
Så spørsmålet er:
Er Rinehart interessert i å gi ut en ny type roman?
Han sa: "Ms. O'Connor, du er en frittalende person,
men jeg liker ikke ditt harde syn på samarbeid."
-"Det er upassende for en ung kvinne." -"Frittalende person"?
Jeg kaster meg heller foran et tog enn å skrive et sammendrag.
Hvis de ikke synes jeg er verdt mer penger, burde de la meg gå.
- Han er en idiot. - Jeg vet nå ikke...
Vi fant på uttrykket "arrogant på forskudd" for meg.
- Jeg måtte foreslå det for ham. - Selvsagt. Det er bra.
Den trenger ingen redigering. Er han fornuftig, gir han den ut.
Takk, Cal.
Jeg prøver å vende det andre kinnet til, men det blir alltid ironisk.
- Men jeg trenger forskuddet. - Jeg trenger sigaretter.
Ja vel.
Kjøper du New York Times? To stykker.
- To? - To.
Landstrykeren løftet sin hele og sin korte arm sakte
slik at de pekte mot himmelen, og kroppen hans formet et skjevt kors.
Selv om den gamle kvinnen bodde her alene med datteren Lucynell,
og aldri hadde sett den enarmede mannen før, så hun på avstand
at han var en landstryker og ikke en å være redd for.
Jeg ville betalt en formue
for å bo et så vakkert sted som dette.
Jeg vedder på at solnedgangen er noe for seg selv.
Den går ned hver kveld.
Ja.
Kjører damene bil?
- Det er lenge siden. - Nei, ingenting er som før.
Verden er nesten råtten.
Hvor kommer du fra?
Jeg kan si hva som helst. Jeg kan si at jeg er Tom T. Shiftlet.
Jeg er fra Tarwater i Tennessee. Hvordan vet du at jeg snakker sant?
Kanskje jeg er Aaron Sparks fra Singleton i Georgia. Du vet ikke.
Jeg vet ingenting om deg.
Men det jeg kan fortelle, er at jeg er en mann.
Kanskje ikke en hel mann.
Men hva er en mann?
Det er greit at du er her og jobber.
Du får betalt i mat, og du kan sove i bilen der borte.
Før i tiden sov munkene i kistene sine.
De var ikke like avanserte som oss.
Nettopp.
Jeg har noe til deg. Her er det.
- Hva er det? - Det er fra Bob Giroux hos Harcourt.
Jeg viste ham novellen din. Han sa:
"Den unge katolske forfatteren er et enestående talent."
Han vil treffe deg.
Takk, Cal.
Vi kan gå sammen. Kommer du tilbake neste uke?
Hadde det ikke vært for moren min, ville jeg ikke dratt.
Toget til New Orleans går fra spor sju.
- Jeg kan besøke deg. - Du blir aldri deg selv igjen.
- Cal! - Du er en engel.
Jeg vil ikke være en engel.
Men forholdet mitt til dem har blitt bedre.
- Snakker du med dem? - Da jeg gikk på katolsk skole,
led jeg av det freudianerne kaller antiengel-aggressivitet.
Jeg låste meg inne på et rom, og med knyttneven knyttet
gikk jeg rundt i rommet og slo skytsengelen min.
- Eller rufset til fjærene hans. - Har de ikke lidd nok?
Jeg vet ikke hva engler er, men jeg vet hva de ikke er.
Og det er til stor trøst for meg.
Jeg elsker deg, Flannery.
Det er ikke noe frieri.
Du kjenner meg, jeg har mange jern i ilden.
Si fra når du er ferdig.
Å snakke med Lucynell var som å snakke med en hund
som er trent til å si noen ord.
Men som når den tiltales, føler seg tilstrekkelig og glemmer dem.
Det er en fugl.
- Fugl. - Ja.
Neste stopp er Wilmington i Delaware.
Fugl.
Fugl!
Lær henne å si noe annet.
Fugl!
Hva vil du at hun skal si?
Lær henne å si: søta.
Fugl.
Søta.
Fugl.
Fugl. Fugl.
Fugl.
Fugl!
Fugl.
Den blir 3 dollar og 50 cent.
Søta.
Fugl!
Greit.
Det føltes jo ikke så bra.
Det var bare en kvinne på et kontor, et papir og en blodprøve.
Det holdt i lovens navn.
Du kan skjære ut hjertet mitt og granske det. Det sier ingenting om meg.
Se så fin Lucynell er. Hun er søt som en dukke.
Hør her!
Du har gjort et kupp.
Hva vet de om blodet mitt? Jeg mener...
Jeg har aldri vært borte fra henne mer enn to dager.
Jeg ville ikke latt noen andre få henne. Men du er en god mann.
Du, vi ses om noen dager.
Ha det, min lille sukkerklump. Ta deg godt av henne.
Ta vare på bilen min! Hører du?
Livet du redder, kan være ditt eget.
Moren din tror at 17 dollar og 50 cent holder for to dager.
Det krever penger.
Forstår du, jenta mi? Jeg sa...
Noen mennesker gjør hva som helst nå for tiden.
Jeg ville ikke ektet en kvinne om jeg ikke kunne ta henne med på en fin tur.
Ta henne med til et hotell, skjemme henne bort.
Slutt. Jeg ville ikke giftet meg med hertuginnen av Windsor
om jeg ikke kunne ta henne med på tur, dra til et hotell
og gi henne noe godt å spise!
Pokker. Hold opp. Jeg krasjet nesten!
Herregud!
Unnskyld. Er du sulten? Vil du ha noe å spise?
SERVERING.
- Kan jeg hjelpe deg? - To porsjoner skinke og maisgryn, takk.
Et øyeblikk.
Du?
Bare én. Jeg betaler nå. Server henne når hun våkner.
- Hun ser ut som en engel. - Nei, hun er en haiker.
Jeg må videre til Tuscaloosa.
Tanker fører til handling, ikke sant? Tenk om jeg skrev om et stinkdyr.
Et stinkdyr ved navn Frederick som lukter som jordbærmilkshake.
Men jeg skrev diktet fra hjertet...
Og Frank forestiller seg den søt-luktende skunken,
at folk kanskje legger merke til alle svarthvite skapninger som lusker rundt.
De er ikke redde, de tenker: "Er det Frank?"
Og kan deres nyfunne nysgjerrighet
få en positiv virkning på alle de snikende stinkdyrene? Det tror jeg.
Neste stopp er Milledgeville i Georgia.
Og hvis fantasi påvirker virkeligheten, er ikke troen der de to elvene møtes?
Mary Flannery.
Hei, skatt.
- La meg hjelpe deg med den. - Du kan bære kofferten.
La meg ta noe. Går det bra?
- Har Milledgeville blitt bedre? - Den er der fortsatt.
To av butikkene har nye vindusutstillinger.
Tante Katie sover i bilen. Vi prøver å være litt stille.
Hvorfor sover hertuginnen i bilen sin?
Vel, hun... Jeg liker ikke å dra ut hit alene.
Det er flere av dem enn oss.
- Vi skal til dr. Block på vei hjem. - Nei.
Han er glad i deg. Legene i New York er ikke det.
- Jeg vil ikke at de skal bry seg om meg. - Hva i all verden?
Er du en landstryker nå? Hva er dette?
Vi må kjøpe en god frakk til deg.
Jeg vet hvor kaldt det er, og jeg kan kjøpe min egen frakk.
Du føler deg ikke bra, men prøv å være vennligere.
Vi behøver ikke å vekke søsteren min.
Mange guvernører, både i nord og sør,
snakker om behovet for enighet i spørsmålet om borgerrettigheter.
Man tror at Steven Russell-teamet kan...
Å, Mary Flannery. Hei, vennen, se på deg.
Du ser ikke bra ut.
- Regina, hun ser syk ut. - Vi skal til dr. Block.
- Nei. - Hun fryser og har utslett.
Hun orker ikke å løfte skrivemaskinen.
Har du skrevet noen fine historier i det siste?
Nei.
- Noe skriver du jo. - Jeg leste den siste du sendte.
- Og? - Det var ikke noe for meg.
- Det ga en vond ettersmak. - Du burde ikke ha spist den.
Kom an, fortell hva du jobber på?
Jeg skriver en roman: Wise Blood. Det er en historie om en ateist
som ligger med en prostituert og starter religionen Kristi Kirke uten Kristus.
Til slutt river han kanskje ut sine egne øyne.
- En kirke uten Kristus? - Som de fleste jeg vet om.
Kan du ikke skrive om greie mennesker denne gangen?
Kanskje du blir en ny Margaret Mitchell?
Vi trenger en god bok som Tatt av vinden.
- Skriv en krigshistorie. Mer å lese. - Jeg elsker den filmen!
Den fargede jenta som spiller Mammy. Hun morer meg virkelig.
Det er så hyggelig å se en hederlig negresse.
"Ashley! Hva skal jeg gjøre?"
Iblant sysselsatte Ruby Turpin seg med å navngi ulike grupper mennesker.
I bunnen var det mest svarte mennesker. Ikke alle, men nesten.
Og ved siden av dem, ikke over dem, var det hvite pakket.
Og over dem var huseierne og over dem hus- og jordeierne
der hun og ektemannen Claud hørte hjemme.
Over henne og Claud var det rikfolk med større hus og mer land.
Men det er her det ble for komplisert for Ruby.
For noen mennesker med mye penger burde være under henne og Claud.
Enkelte med edelt blod hadde tapt penger og var nødt til å leie.
Og så var det fargede mennesker som eide husene sine og også jorden.
Sett deg. Du vet du ikke kan stå på det beinet.
Han har et sår på beinet.
- Du store, hvordan fikk du det? - En ku sparket ham.
Kjære vene.
Legen tar imot deg, Mr. Mulligan.
Da hun sovnet, romsterte alle menneskene i hodet hennes.
Og hun drømte at de alle var pakket inn i en godsvogn på vei mot en gassovn.
Herregud.
- Skulle ønske jeg kunne gå ned i vekt. - Du er jo ikke tjukk.
Jo, det er jeg. Claud kan spise så mye han vil.
Men så snart jeg ser på noe godt, går jeg opp i vekt.
Du kan spise så mye du vil, ikke sant, Claud?
Men du har jo så godt humør.
Det spiller ingen rolle hvor stor du er.
Det viktigste er å ha godt humør.
Studerer du? Jeg ser at du leser en bok.
- Damen stilte deg et spørsmål. - Jeg har ører.
Vi har så fint vær. Er du ikke enig?
Jo, fint bomullsvær. Hvis man kan få negrene til å plukke det.
Men de vil ikke plukke bomull lenger.
Hvite vil ikke plukke det. Og ikke negrene, for de vil være som de hvite.
De burde sende dem tilbake til Afrika. Det er der de kommer fra.
Det fins verre ting enn en neger.
Akkurat som med dem, fins det ulike typer av oss.
Ja, så sannelig. Det fins mange verre ting.
Ruby!
Du blir født på ny.
Men det er bare to ledige plasser på jorden.
Du kan enten bli en nigger, eller hvitt pakk.
Nei!
Vær så snill, Jesus. La meg få være meg selv.
Jeg kan vente til en annen plass blir ledig.
Nei, du må velge nå, og jeg har bare de to plassene. Bestem deg.
Gjør meg til en neger, da. Men ikke en med dårlig smak.
Gjør meg til en skikkelig, ren og hederlig negerkvinne.
Som meg, bare svart.
Har dere hørt at meksikanerne vil oversette Bibelen til spansk?
Jeg mener at det verste som fins, er utakknemlige personer.
Å ha alt og ikke sette pris på det.
Jeg kjenner ei jente hvis foreldre ville gi henne hva som helst.
Hun får en god utdannelse og dyre klær,
men som aldri sier noe pent til noen.
Det skader ikke å smile.
Det får deg til å føle deg bedre. Over hele kroppen.
Ja, selvfølgelig. Men det er folk som ikke vil høre.
Hvis det er noe jeg er, er det takknemlig.
Når jeg tenker på hvem jeg kunne ha vært, bortsett fra meg selv,
og alt jeg har. Litt av alt.
Og et vennlig sinn i tillegg.
Jeg vil bare rope: "Takk, Jesus! Takk."
"Takk, Jesus, for at du skapte alt slik det er."
"Takk, Jesus! Takk!"
Hva er det du vil si?
Dra tilbake til helvete der du hører hjemme, ditt gamle vortesvin!
Sykepleier! Ring etter ambulanse!
Hun så klart.
Hun så sjeler som dundret frem i himmelen.
Det var hele enheter med hvitt pakk og svarte mennesker i hvite drakter.
Bataljoner med misfostre og galninger som skrek og hoppet som frosker.
Alle rene for første gang.
Hun så på deres sjokkerte ansikter at selv deres dyder ble brent bort.
Kom hit. Gris.
Kjære Cal.
Jeg forlot New York som 24-åring og kom hjem som en 107-åring.
Knoklene føles som trekull, feberen fortsetter å koke dem.
Jeg skal tilbake til New York snart, men mamma vil ikke at jeg skal reise.
Men ikke vær redd. Jeg skal ikke være her lenge.
Alle synes at det er det er bohemaktig å ha på seg langbukser ute.
Når jeg kommer opp dit, er du kanskje klar for en lunsj?
Dere burde se den nye predikanten som synger prekenen sin.
Han setter en stol på podiet og kaller på en bibelsk karakter:
"Kom og gi ditt vitnesbyrd!"
Han sier: "Paulus, kom og gi ditt vitnesbyrd!"
Han venter på at Paulus setter seg, og så synger han.
Jeg tror jeg har noe på kjøkkenet som kan roe ned Carramaes mage.
Og jeg må snakke med Mary Flannery alene, så du kan dra hjem.
- OK. - Tusen takk.
Tror du de forestiller seg at Paulus virkelig setter seg i stolen?
Jeg aner ikke.
Se på dette.
Dr. Wells hadde et informasjonsmøte på colleget her om dagen,
og to negrer, de var lærere eller noe, deltok.
- Hvordan gikk det? - Alle gikk fra vettet.
- De brente et kors på dr. Wells' plen. - Er det morsomt?
Det var for fuktig ute for et brennende kors, så de satte opp et bærbart.
Det ble lyst opp med røde lyspærer.
De kan ikke ha gått på skolen etter fjerde klasse.
Og plutselig er de interessert i utdannelse?
Bli sittende, Mary Flannery. Bli sittende, er du snill.
Jeg må jobbe.
Du må hvile.
Og samle krefter.
- Jeg orker nok å bruke skrivemaskin. - Det er ikke...
...det legen sier.
Og...
- Dr. Block skal snakke med oss. - Hva er dette?
Hva er det til?
Er denne til meg?
Regina?
Chancey sier at kua med det dårlige juret må til veterinæren.
- Da går vi. - Jeg liker ikke sprøyter.
Den er diger. Den ser ut som den brukes på buskap.
Jeg vil heller ha leddgikt.
Mary Flannery?
Du har ikke leddgikt.
Du lider av lupus.
Du er voksen nå.
Du har rett til å vite det.
Moren din ville ikke gjøre deg bekymret.
Du er allerede svak. Hun tenkte bare at det ville...
Hun vil ikke at du skal tro at det er håpløst.
Det er ikke som da faren din hadde det.
Nå for tiden lar ikke legene unge mennesker dø.
De gir dem nye medisiner.
Folk dør ikke.
Ikke som før.
Ja vel.
Det er ikke gode nyheter.
Men takk for at du sa det.
Jeg hadde mistanke om det og trodde jeg var blitt gal.
Jeg vil heller være syk enn gal. Ikke si at du har fortalt meg det.
Ellers forteller hun deg ingenting igjen.
Kanskje jeg vil vite noe mer om meg selv.
Takk.
Jeg jobber. Jeg sa at du ikke skal komme inn når jeg jobber.
Det vet jeg. Men du må komme ned nå.
- Når du er klar. - Rinehart takket nei til romanen min.
Det er sikkert skuffende, men legen er her nå.
Hvor lenge har du visst det?
Visst hva da?
Jeg ser akkurat ut som pappa.
Nei, det gjør du ikke.
Du kan gå og snakke med legen. Jeg trenger en prest.
Innsikten om døden har grepet tak i meg.
Og en bevissthet om Guds makt har brutt selvtilfredsheten min
som et skudd i siden.
En følelse av det dramatiske, av det tragiske og av det uendelige
har senket seg over meg og fyller meg med sorg.
Men større enn sorgen er:
Undring.
TO ÅR TIDLIGERE
Kjære Regina, jeg har gode nyheter.
Jeg har vunnet Rinehart Iowa-prisen for fiksjon.
Det betyr 750 dollar fra et velrenommert forlag
som kan gi ut boken om jeg klarer å bli ferdig med den.
Jeg håper at du har det bra.
Ikke la den nye gårdsgutten moralisere endene. Klem, M.F.
P.s. Prøv å beherske deg og ikke send flere forklær.
Jeg vet at det blir vanskelig, men vær så snill.
Mary Flannery, vær så god.
Historien heter Parker's back.
"Sarah Ruth var rett og slett enkel."
Huden i ansiktet hennes strammet seg som skallet på en løk.
Øynene hennes var grå og skarpe som spissene på to isøkser.
Kom igjen! Hva faen!
- Hei! - Herregud!
Vi snakker ikke uanstendig her! Vi snakker ikke uanstendig her.
OK, OK...
Jeg skadet hånden. Jeg tror jeg har brukket den.
Få se.
- Det er ikke noe galt med den. - Jeg er kurert!
OK.
Du må passe deg, jeg er sjømann og har reist over hele verden.
Jeg kan lære deg et og annet. Denne ble laget i Kapp Horn.
Denne i Burma. Og denne laget jeg da jeg var femten år.
Jeg liker det ikke. Det er idoldyrking.
Vent nå litt.
- Du burde se dem du ikke kan se. - Det er sånt indianere gjør.
- Forfengelighetens forfengelighet. - Noen liker du vel? Se på dem.
- Kyllingen er vel OK. - Kylling?
Jente, det er en ørn. Hvilken idiot ville ha en kylling?
Hva slags tåpe har tatoveringer?
- Er du frelst? - Frelst?
Hva trenger jeg å bli frelst fra?
Vil et kyss ordne det?
- Hva heter du? - Parker!
- O.E. Parker! - Hva står O.E. for?
Det har ikke noe å si. Hva heter du?
Jeg sier det hvis du sier hva bokstavene står for.
Nei, det kan jeg ikke. Du kommer bare til å plapre.
Jeg gjør ikke det. Jeg sverger.
OK.
Jeg gjør det.
Det er en hemmelighet, du kan ikke si det til noen. Kom nærmere.
Jeg heter Obadiah Elihue Parker.
Det betyr "Guds tjener".
- Hei! Vil dere ha epler? - Ja.
Jeg kommer nok innom i morgen med bjørnebær.
Hva sier du til det?
Bare forsyn dere.
- Dere må takke. - Takk!
Det var som om en blind gutt forsiktig ble styrt i en annen retning
og ikke la merke til at målet var forandret.
Ikke før vi er gift. Parker, nei!
Er du en av suffragettene?
- Er du lesbisk? - Jeg deler ikke folk etter kjønn.
Jeg ser på dem som irriterende eller mindre irriterende.
Akkurat.
Hva er jeg?
Ja, det er svaret mitt.
Parker, nei. Ikke før vi er gift. Parker. Parker.
Ikke før vi er gift. Nei!
Ikke før vi har giftet oss.
Parker trodde at hun hadde giftet seg for å frelse ham.
Andre ganger tenkte han at hun likte det hun åpenbart mislikte.
Han forsto seg på henne, men ikke på seg selv.
"Men jeg skal være som et frodig oliventre i Guds hus."
"Jeg stoler på Guds nåde til evig tid."
Når Gud skal dømme deg,
vil Jesus spørre deg hva du har gjort bortsett fra å tegne på deg selv.
Du lurer ikke meg.
Du tror bare at den store blondinen jeg jobber for, vil si:
"Hei, Mr. Parker. Skal vi rømme sammen?"
Du frister synden.
Du skulle ha sett henne da hun så min nakne overkropp.
Hun så på meg og sa: "Mr. Parker, du ser ut som et maleri."
Når Gud dømmer deg, må du stå til ansvar for det også. Forfengelighet.
Jeg vurderer å tatovere et bibelvers på ryggen.
Så har du noe å lese.
Men si meg,
har jeg da ikke fått meg en ordentlig ild å temme?
Jo, men jeg vil at du skal se på meg.
OK.
Nei.
Parker visste hvorfor han giftet seg. Det var eneste måte å få henne på.
Men han forsto ikke hvorfor han ble hos henne.
Snart ville hun bli gravid. Han foretrakk kvinner som ikke var det.
Han forestilte seg hodet sitt som en koblingsboks.
Men med henne kunne han bare se utenfra og inn.
Den svarte verdenen i hennes hode inneholdt både himmelen og planetene.
Hva som enn hadde vært eller skulle bli.
Når han lukket øynene, kunne han se en slags stjerne.
En stjerne som på et julekort. Men han så den ikke tydelig.
Noe sto i veien for ham.
Eller som om han var i begynnelsen av noe, som ikke hadde en begynnelse.
Han så stjernen forsvinne lenger bort inn i mørket
til han innså at Sarah Ruth var selve lyset.
En kraftig dunkelyd slengte ham av sted i lufta.
Han landet på ryggen da traktoren krasjet og treet flammet opp.
Han kjente varmen fra det brennende treet mot ansiktet sitt.
Hadde han visst hvordan man korset seg, ville han gjort det.
Hallo! Lukk opp!
Herregud.
Parker lengtet etter Sarah Ruth.
Hennes skarpe tunge og isøynene var den eneste trøsten han kunne finne.
Hun kan ikke ha noe imot Guds utseende.
En ro senket seg over ham,
like nervepirrende som om det avlange rommet
var et skip som Jona ble kastet over bord fra.
Det var som om han var seg selv, men en fremmed,
som kjørte inn i et nytt land. Men alt han så var velkjent.
Blondinen var ikke så kraftig som du påsto.
Du må betale for traktoren. Hun hadde ikke forsikret den.
- Hvorfor sløser du strøm midt på dagen? - Hold munn! Hør!
- Du får ingenting av meg! - Se på meg, se på meg.
Jeg vil vise deg noe. Og jeg vil ikke høre ett ord til!
- Jeg burde ha visst det. - Bare se på den!
- Jeg kan ikke se! - Vet du ikke hvem det er?
- Det er ikke en jeg kjenner. - Det er ham. Det er jo ham!
- Hvilken ham? - Det er Gud!
Bare se på ham. Se!
Under blikket hennes følte han seg gjennomsiktig som vingen på en flue.
Gud? Gud ser ikke sånn ut.
Hva mener du? Hvordan vet du det? Du har ikke sett ham.
Man ser ham ikke! Han er en ånd. Intet menneske skal se ansiktet hans!
Men det er bare et bilde av ham. Det er bare et bilde av ham!
Nei, det er idoldyrking!
Tilbedelse av idoler! Idoldyrking!
Sarah Ruth ropte: "Idoldyrking!"
"Med kosten i et fast grep så hun mot pekantreet, og øynene ble harde."
"Der var han som kalte seg Obadiah Elihue,
gråtende som et barn."
- Det jeg sliter med... - Hei, Walter.
Det blir ingen kritisk analyse i ettermiddag.
Seminaret er over for i dag.
Kreativitet manifesteres naturlig i oss.
Det er du som reiser deg i oss.
Skrivingen er død uten deg.
Herre, reis deg i meg.
Gjør dette døde begjæret levende.
Du er den tynne halvmånen.
Selv er jeg jordens skygge, som hindrer meg i å se hele månen.
Hjelp meg å ofre verdslig ting for dette.
...hver verdslige ting for dette. Jeg mener ikke...
- Hvem snakker du med? - Herregud!
- Cal, det er deg. - Unnskyld.
Nei, jeg... Jeg ble livredd.
Jeg burde jobbe. Jeg liker ikke engang fester.
Den som oppfant cocktailfesten, bør straffes.
Og føttene mine er dynket i Beefeater.
Ja, men jeg kan hente litt vermut. Det er perfekt.
Jeg skulle bare si hei. På en eller annen måte har jeg gjort det.
- Jeg må gå hjem nå. - Nei, bli.
Vær så snill å bli. Jeg trenger din hjelp.
Jeg syns festen er så slitsom.
Hvis du er her, kan jeg i det minste
ha én samtale som ikke er miserabel
eller om sladder eller abstrakt estetisk teori.
- Det er vakre lovord, Cal. - Det er sannheten.
- Er det noe mat? - Ja, kylling a la king.
Kanskje en liten stund.
Jeg har ikke spist i hele dag.
Takk.
- Historien din... - Parker's back.
Den er god.
Takk.
Jeg...
...helgenerklærer deg...
...sankt Flannery.
Ta en slurk.
Der er du. Det er din fest, og med studenter som forguder deg.
Og så forsvinner du. Jeg kjenner ikke halvparten, Cal.
Elizabeth, Flannery. Flannery, Elizabeth.
Hei. Jeg har lest boken din. Jeg ble veldig imponert.
Ja vel. Takk.
Velkommen til Cals fest.
Han er en svært viktig person. Han har vunnet en Pulitzer-pris.
Kom inn.
Da jeg var syv, hadde faren min en høne som gikk baklengs.
Pathé News kom helt til Georgia for en reportasje. Jeg var også med.
Jeg var der for å hjelpe høna, men det var det største som har skjedd meg.
Alt siden da har vært et antiklimaks.
- Er hun god? - Hun er den mest lovende på kurset.
Jøss, Walter. Han sa det så du hørte det.
- Gratulerer med Rinehart-prisen. - Vant du den?
- Unnskyld. - Nå tapte du i alle fall.
La meg gi deg et råd. Bruk "neger" i stedet for det andre ordet.
De jeg skriver om, ville aldri brukt noe annet ord.
Det er bare et godt råd.
Jeg vil ikke glatte over virkeligheten. Du prater om propaganda.
Og selv om du er på rett side, gjør du det verre. Det påvirker ikke sannheten.
Hei, jeg prøvde bare å være hyggelig.
Det er vel din tur. Klar?
Så spørsmålet mitt er, tror kristne, katolikker eller hva de nå er,
at de faktisk spiser Jesus? Som kannibaler?
Og i så fall, hvordan kan du hevde at du er moralsk overlegen?
Walter, det virker som spørsmålet er om en person tror at vi
er skapt i Guds bilde, eller om du tror at vi skaper Gud i vårt bilde.
Jeg vet ikke svaret, men jeg husker som barn da jeg skulle motta oblatet.
Jeg forestilte meg at det var Den hellige ånd.
Det virker som den mest bærbare i treenigheten.
Nå forestiller jeg meg nattverden som et fint og uttrykksfullt symbol.
Synekdoken for Gud.
Da kan den dra til helvete.
Det er vanskeligere å tro enn ikke å gjøre det.
Folk forstår ikke hvor mye religionen koster en.
De tror at tro er et stort elektrisk teppe. Når det egentlig er korset.
Det er mange som sier at alle hunder får har sin dag,
og at katter har flere liv.
Det er andre som tror at hummeren er rosa,
og at bier aldri jobber i kubene sine. Drikk.
Øynene dine er bunnløse. De kan se mer.
Jeg løy ikke.
- Du løy. - Jeg løy ikke.
- Du løy. - Du har din sannhet, jeg har min.
- Det er bare én sannhet. - Det er ingen sannhet.
Tankene mine er langt unna Gud.
Han kunne like gjerne ha latt være å skape meg.
Her holder Mary O'Connor fra Georgia den eneste høna
i verden som kan gå baklengs. For å gå fremover, går hun bakover.
Når hun ser framover, ser hun bakover.
Når hun kommer fram, skal hun egentlig gå.
Kjære Gud, hjelp meg å ikke være så kresen i min måte å gjøre ting på.
Jeg kan ikke unngå meg selv så lenge jeg ikke skriver.
Og jeg er mest glad i meg selv når jeg skriver.
Kan jeg ikke forsvinne inn i noe større?
- Rett deg opp. - Takk.
Jeg vil ikke dø.
Vær så snill, gi meg en god historie.
La meg være skrivemaskinen din.
ALT SOM STIGER, MÅ KOMME SAMMEN
Du lever bare én gang. Og ved å betale litt mer for det...
Det viser at jeg ikke gjør noe halvveis.
Denne hatten passet meg best av alle.
Da jeg kjøpte den, sa jeg: "Ta den tilbake. Jeg skal ikke bruke den."
Og kvinnen sa: "Vent til du prøver den." Så jeg gjorde det, og hun sa:
"Du gjør noe for den hatten. Og den gjør noe for deg."
Hun sa: "Med den hatten ser du ikke halvhjertet ut."
Jeg liker den, mor.
Med tanke på hvordan verden er, er det et under at vi har det bra.
- Men nå er rollene byttet om. - La det være.
Jeg husker en gammel svarting, min sykepleier Caroline. Hun var herlig.
For guds skyld mor, bytt samtaleemne.
Hvorfor kler du deg sånn? Du ser ut som en gangster.
- Ingen bryr seg om hvordan jeg ser ut. - Jeg gjør det.
Jeg er elskverdig mot alle. Jeg vet hvem jeg er.
Ingen bryr seg, og du aner ikke hvem du er.
Jo, det gjør jeg. Om du ikke gjør det, skammer jeg meg.
Oi da.
Bestefaren din var guvernør i denne delstaten.
Bestemoren din var gudfryktig, og oldefaren din
eide en plantasje og 200 slaver.
Heldigvis er det ikke lov til å kjøpe eller selge folk lenger.
Bortsett fra når det er forkledd som et bryllup.
Hva vet du om bryllup?
Colby, kom, kjære.
Stå stille.
Er han ikke søt?
Titt-tei!
- Han liker meg. - Så tåpelig.
Slutt å tulle. Sitt rett. Sett deg opp.
- Jeg skal gi gutten fem cent. - Nei.
- Mor, de vil ikke like det. - Jeg finner bare en penny.
- Ikke gjør det. - Den er splitter ny.
Lille gutt! Hei! Se!
Jeg har en skinnende ny penny
Bare til deg. Går det bra? Vær så god.
Han tar ikke imot andres penger. Ingens.
Denne...
Derfor skulle du ikke gjøre det.
I framtiden vil jeg at du skal spare meg for prekenene om rasespørsmål.
Jeg vil ikke la deg begrense mine vennskap basert på det.
Jeg vil hjem!
Tror du at dette var et engangstilfelle? Det var ikke det.
Det var alle de fargede som sa
at de ikke vil ha dine nedlatende penger lenger!
Ikke oppfør deg som om det er verdens undergang.
Vi skal på slankekurset ditt fordi du er tjukk!
Tjukk, mamma!
- Mamma, kom! - Jeg vil hjem.
Mor! Hvor skal du?
Mor, jeg går ikke lenger enn dette!
Mor!
Be bestefar hente meg!
Si det til Caroline...!
Si det til Caroline!
Mamma, unnskyld. Mamma, jeg er lei for det. Jeg blir med deg hjem.
Hjelp meg!
Vel?
Vel...
Jeg forstår ikke...
...hvorfor du ikke vil skrive noe som folk vil lese.
Det er ikke akkurat Harper's BAZAAR.
Harper's BAZAAR.
Tror du virkelig at du bruker talentet Gud ga deg
med mindre du skriver noe som mange liker?
Det er et litterært blad.
- Betaler de? - Ja, det gjør de.
Ikke mye.
Men det er slike blader som etablerer en forfatters omdømme.
Omdømme betaler ikke engang for matvarer.
Jeg vurderer å bestille en påfugl.
- En påfugl? - Ja.
- Spiser de ikke blomster? - Nei, de spiser fuglemat.
Jeg vet ikke.
Jeg trenger en hobby hvis jeg skal være her om dagen.
Vet du hva?
Du kunne vært litt vennligere.
Jeg vil ikke la deg dø.
Kjære Cal, det går bra for meg trass i motstridende nyheter.
Jeg og romanen sitter fast i ødemarken i fuglereservatet mitt i noen måneder.
Jeg lurer på hvor mye av en invalid jeg kommer til å bli.
På en måte er det mer lærerikt med sykdom enn en reise til Europa.
Jeg reviderer romanen, men den er dårlig, så jeg skriver noveller isteden.
Jeg har en samling som jeg vil kalle En god mann er vanskelig å finne.
Hvis du er på reisefot, håper jeg at du stanser i Milledgeville.
Å lære å gå med krykker får meg til å føle meg som en ape.
Det er ingen grunn til å tenke på Aristoteles.
- I stedet burde jeg tenke på bananer. - Kjære...
Det kommer til å gå bra. Du blir vant til det.
Har jeg fortalt deg om da min lille ponni Patina
hoppet opp og slo meg i hodet?
- Kanskje et par ganger. - Jeg trente ponnien...
Herre, jeg vil ikke være alene hele mitt liv.
Jeg føler meg ensommere når mennesker minner meg om deg.
...sparket meg i pannen. Jeg hadde et hovavtrykk i pannen i 37 dager.
Du skulle ha sett bestemoren din. Hun kom flyvende.
"Den ponnien kommer til å ta livet av deg!"
Jeg leste Kafka. Og jeg begynner å forstå hans problemer med nåde.
Guds kjærlighet er alltid tilgjengelig.
Jo mer vi lider, jo nærmere er du.
Men det er fortsatt vanskelig å ville lide.
Herre, gi meg nåde.
Og hvis mulig...
Ikke la det bli like smertefullt som for Kafka.
Gode Gud, Mary Flannery! Ikke rør deg! Jeg ringer legen.
Jeg går ikke i trappen lenger!
Mary Flannery!
Mary Flannery. Der er hun.
Beklager at jeg vekker deg.
Pater Flynn?
Skal du gi meg den siste olje?
Nei, nei. Regina ba meg komme.
Takk.
Kan jeg få snakke med pateren alene?
- Takk for at du kom. - Bare hyggelig.
- Hvordan føler du deg? - Jeg føler meg så dårlig.
Kortisonsprøytene får meg til å tenke dag og natt.
Blodoverføringene gjør meg utmattet. Jeg har ikke noe blod i kroppen.
Du har nok til en sørstatsjente. Vi skal ordne skriftemål og nattverd.
Pater, jeg er redd.
Hva er du redd for?
Du blir kistebærer i begravelsen min, akkurat som for faren min.
Eller jeg kan sitte her resten av livet.
Jeg var ikke kistebærer. Jeg holdt messe.
Beklager, pater.
Jeg vil at du skal lese disse. Da vil du føle deg bedre.
"Bevar uskyldens lilje."
- Leste du Joyce? - Hvem?
- James Joyce? - Jeg har ikke møtt ham.
- Han er en stor forfatter. - Ja, ham. Han forlot Irland, selvsagt.
Er du også forfatter?
Jeg ønsker å bli det.
Du blir ikke god til noe uten bønn.
Du kan ikke elske Jesus om du ikke snakker med ham.
Jeg gjør det.
Jeg prøver hver dag.
Jeg sier: "Vær så snill, Gud" men jeg kjenner ham ikke fordi jeg er i veien.
Jeg lengter etter nåde. Jeg kan se den.
Den er der, men jeg kan ikke ta på den.
Troen min stiger og faller som ved flo og fjære i et usynlig hav. Som tortur.
Men så tenker jeg at den prosessen gjør troen dypere.
Kanskje Gud finner oss i mørket og ikke i lyset.
Kanskje tro er mer som et ekteskap. Man må jobbe
for å få det til å fungere. Jeg vet ingenting om ekteskap.
Jeg bruker dagene på å injisere meg selv med hypofysen fra griser.
Men jeg vet at mystikken ikke forsvinner,
men vokser med mer kunnskap. Ikke sant?
Dagens kristne, som min mor, går etter en regnestav.
Og kirken er en fattigmanns forsikringsselskap, som Elk's Club.
Men jeg vil ikke at frykt skal holde meg igjen i kirken.
Jeg vil ikke være en feiging som er redd for helvete.
Men helvete virker mer trolig enn mitt svake sinn i himmelen.
For helvete virker mer jordisk.
Kan vi kartlegge himmelen nøye, kan forskerne foreslå forbedringer.
Og borgerne ville selge kart til alle over 65.
Jeg vil ikke være en bedreviter.
Eller jo, det vil jeg. Og jeg vil at du skal synes det.
Det jeg ber om, er latterlig. Kravene mine er absurde.
Jeg vil være en mystiker, men jeg er bare sentimental. Jeg er forfengelig.
Amen!
Du trenger ikke å se nåden, den er alltid her.
Du gjør motstand mot den fordi den forandrer oss.
Og forandring er smertefullt.
Ideen om at nåde er helbredende utelukker forståelsen om
at før den helbredes, skjærer den med sverdet som Kristus skulle ha med seg.
Veien til glede begynner med et stort tilbakeslag.
Glede er sorg som er overvunnet.
Fader, hvordan kan jeg bli en god katolikk?
Gi almisser og tjene andre.
Takknemlighet beriket av hederlig tjeneste, kjærlighet,
oppofrelser og mot.
Du mener veldedighet?
Beklager, men jeg kan bare skrive.
- Så skriv! - Men det er uhørt.
Kan jeg fortsatt tjene Gud?
Folk blir stadig sjokkert av det ene eller det andre.
Å ikke få velge er din sykdom.
Er skrivingen din ærlig? Er samvittigheten din ren?
Da er resten opp til Gud.
Til sjuende og sist er det meningsløst.
Jeg kan håndtere å være syk hvis jeg kan skrive litt hver dag.
Hvis Gud vil,
kan du også se på det som en velsignelse.
Nå... Vil du skrifte?
I Faderens, Sønnens og Den hellige ånds navn.
Du skulle sett vår nye predikant som synger prekenen sin.
Han setter en stol på podiet og ber en bibelsk figur om å vitne.
Jeg begynner med løken og ser hvordan Carramae har det.
- Hun kastet opp 4 ganger etter middag. - Idioten?
Har du kjøpt en bok som heter Idioten?
- Hva handler den om? - En idiot.
Mrs. Cedars?
God morgen, Mrs. Cedars.
- Jeg er Mrs. Hopewell. - Å, det sto Cedars på postkassen.
Mrs. Hopewell? Jeg håper du har det bra.
- Jeg har noe viktig å snakke om... - Jeg har noe viktig å snakke om...
- Hva kan jeg gjøre for deg? - Tror du på det kristne kallet?
- Det gjør jeg. - Du er en god kvinne. Har jeg hørt.
- Hva selger du? - Hva selger du?
Bibler. Du har et nydelig hjem.
Men dere har ikke en familiebibel i stuen.
Du kan legge dem bort. Jeg vil ikke ha noen.
Jeg vil ikke kjøpe en bibel.
- Og det lukter brent. - Jeg er bare en fyr fra landet.
Landsens folk er jordens salt.
Det er ikke nok av dem i verden. Det er det som er galt med den.
Jeg presenterte meg ikke.
Jeg er Manley Pointer. Jeg er fra Willoughby-området.
Jeg kommer ikke engang fra et bestemt sted.
- Jeg må se til middagen. - Selvsagt.
Bli kvitt jordens salt så vi kan spise.
Jeg kan ikke være frekk mot noen.
Jeg hørte at noen gårder aler opp kyllinger uten vinger.
På den måten får vi mer hvitt kjøtt.
Samfunnet består av vingeløse kyllinger.
Derfor sier Nietzsche at Gud er død.
Joy er forfatter.
Hun bruker dagene på å skrive. Gud vet hva.
Hun ser ut som en forfatter. Det må falle naturlig for deg.
Det er som å føde et piano sidelengs.
"En bibelselger med dårlig hjerte. Jeg kan lett forføre ham,
men da må jeg regne med hans anger."
Har du spist en to dager gammel kylling?
- Ja. - Den må ha vært liten.
Hvor gammel er du?
Sytten.
Jeg ser at du har et trebein.
- Hva heter du? - Hulga.
Hulga! Hulga! Hulga!
Jeg har aldri hørt det navnet før.
Jeg ble døpt Joy. Men jeg endret det til Hulga.
"Hun var klar i hodet, men likegyldig og ironisk."
"Hun betraktet ham på avstand, med underholdning og medynk."
Jeg liker jenter med briller.
Jeg tenker mye. Jeg er ikke en av dem som aldri har en alvorlig tanke.
Fordi jeg kan dø, Hulga.
Du og jeg lider av det samme. Jeg kan også dø.
Tror du ikke noen mennesker er ment å møtes fordi de har noe til felles?
Begge har alvorlige tanker.
Jeg jobber ikke på lørdag. Hva med en piknik? Si ja, Hulga. Si ja.
Vær så snill?
"For første gang i sitt liv sto hun ansikt til ansikt med ekte uskyld."
- Gud passer på deg. - Nei, jeg tror ikke på Gud.
Ikke?
Det er uvanlig for ei jente.
Hun var aldri blitt kysset. Hun var glad for at det var en uanselig opplevelse.
Det handlet bare om makt over sinnet.
Folk ville drukket avløpsvann hvis de ble fortalt at det er vodka.
- Kom, da. - Jeg kommer!
Jeg elsker deg.
Jeg sa det, nå må du si det.
Jeg innbiller meg ikke noe. Jeg er en av dem som gjennomskuer alt.
- OK, men elsker du meg eller ikke? - Stakkars deg, jeg mener...
Det er forståelig at du ikke forstår.
Vi er alle forbannet.
Men noen av oss har tatt av bindet for øynene
og ser at det ikke er noe å se.
Det er en slags frelse.
OK, OK. Men elsker du meg eller ikke?
Jeg er mye eldre enn deg. Og jeg har flere grader.
Jeg bryr meg ikke. Jeg vil bare vite om du elsker meg.
Ja.
OK, OK. Så bevis det.
- Vis meg hvordan trebeinet sitter. - Nei.
Nei.
"Hun var like følsom som en påfugl om sin egen hale."
"Ingen rørte den bortsett fra henne. Hun pleiet den slik man pleiet sin sjel."
OK.
Hun vurderte å rømme med ham.
Hver kveld skulle han ta av beinet.
Og hver morgen sette det på igjen.
- Kan jeg vise deg hvordan du tar det på? - Nei, du har meg.
- Bare gi meg beinet. - Vent. Vent, vent.
Ta en slurk.
- Jeg trodde du var en bra fyr. - Jo, men det har ikke hemmet meg.
- Jeg er like god som deg. - Jeg vet det.
- Så gi meg beinet mitt. - Kom igjen.
"Uten beinet følte hun seg avhengig av ham."
"Hjernen hennes hadde sluttet å tenke og viet seg til en funksjon
som den ikke var så flink til."
"Uten beinet var hun avhengig av ham." Og... Ja.
Jeg trodde du var kristen? En god kristen.
Du tror vel ikke at jeg tror på den dritten?
Jeg selger kanskje bibler, men jeg ble ikke født i går.
Og jeg vet hvor jeg er på vei.
Gi meg beinet mitt!
Vær så snill.
Jeg har en del interessante ting.
En gang fikk jeg en kvinnes glassøye.
Dere kan ikke ta meg.
Jeg bruker et nytt navn hver gang og blir aldri lenge.
Og én ting til. Du er ikke særlig smart!
Jeg har trodd på ingenting siden jeg ble født.
"Hva er mer komisk og forferdelig
enn en klønete intellektuell kvinne
som nærmer seg Gud, litt etter litt...
...mens hun skjærer tenner?"
Kjære Flannery,
du må bli bedre snart.
Jeg savner deg. Jeg håper helsen din er god.
Jeg leser boka av Thomas Merton som jeg ga deg.
Jeg håper du også gjør det.
Hør på dette:
"I vårt innerste vesen finnes en gnist som tilhører Gud."
"Den er som en diamant
som brenner med det usynlige lyset fra himmelen."
"Det er i oss alle. Og hvis vi kunne, ville vi sett milliarder av lyspunkter
som ble forent i lyset fra en sol, som ville få alt mørket
og livets grusomhet til å forsvinne."
"Fullstendig."
"Jeg har ingen instruks for dette syn. Den blir gitt. Men himmelens port...
...er overalt."
Jeg skulle ønske jeg kunne besøke deg, men jeg kan ikke på en stund,
for jeg og Elizabeth skal gifte oss.
I den dypeste delen av fantasien vår dukker virkeligheten opp.
Jeg føler at du har latt det slå rot i meg, i oss alle,
et begjær som er uimotståelig og hellig
og som får oss til å rope, troende eller ikke-troende:
"Få oss til å begjære!"
Bank, bank.
- Du kom ikke ned til frokost. - Det smaker som hestehår.
Ja.
Vel...
Forhåpentligvis kan du spise salt igjen snart.
Og melk, egg, ost og alt annet jeg liker.
Behandlingen er verre enn sykdommen.
Du må spise.
Har du smakt?
Har jeg...? Jeg ville aldri spist det.
Det er jo bare havregryn. Smaker som hestehår.
Jeg så påfuglen din spise frokost i morges. Vel, du hadde rett.
Han spiser fuglemat, men også alt annet.
Han spiste alle Herbert Hoover-rosene mine.
Og når han ikke spiser dem, sitter han på dem.
Hvilken nytte gjør han? Han har ikke engang felt opp halefjærene.
- Hva er galt med ham? - Ikke noe.
Han gjør det, bare vent.
Jeg må sette opp et gjerde rundt blomstene.
Spis.
For en fin utsikt du har når du skriver.
Den hjelper nok.
Takk, mamma.
Jeg hadde tidligere oppfatningen av at skrivingen min levde videre
hvis jeg holdt meg unna.
Jeg ville holdt fast ved den vill- farelsen hvis jeg ikke var blitt syk.
Jeg trodde den slutten på all kreativitet...
All skrivingen, alt arbeidet mitt.
Nå forstår jeg at det bare er begynnelsen.
Alt som stiger, må komme sammen.
FLANNERY O'CONNOR FORTSATTE Å SKRIVE I DET ROMMET
DE NESTE 14 ÅRENE, FØR HUN BLE FORTÆRT
AV DET HUN KALTE DEN FRANSKE ULVEN, LUPUS.
Jeg er på vei til Kanaans land
Der menneskesjelen aldri dør
De mørkeste nettene blir til dag
Der menneskesjelen aldri dør
Kjære venner, det blir ingen triste avskjeder
Ingen tårefylte øyne
Det er kjærlighet, fred og glede
Der menneskets sjel aldri dør
Rosene blomstrer der for meg
Der menneskets sjel aldri dør
Og jeg tilbringer evigheten
Der menneskets sjel aldri dør
Kjære venner, det blir ingen triste avskjeder
Ingen tårefylte øyne
Det er kjærlighet, fred og glede
Der menneskesjelen aldri dør
"TAKKET VÆRE HYPOFYSEN TIL TUSENVIS AV GRISER SOM SLAKTES DAGLIG,
HAR JEG MITT LIV OG MITT GLADE ANSIKT Å TAKKE.
JEG ER IKKE ENGANG VERDT Å KYSSE BAKKEN DE GÅR PÅ."