1815 - Napoleon, alungat din putere, s-a refugiat pe insula Elba.
În timp ce susținătorii săi visează la întoarcerea lui,
Noua vânătoare a puterii regaliste Au doborât fără milă.
Arestările și execuțiile continuă să crească într-un climat de război civil.
Într-o noapte furtunoasă în largul coastei din Cape Corso,
Nava comercială Faraon traversează drumuri cu nava în pericol...
- Ai salvat-o.
Adu-mi o pătură!
-Ti-am spus sa nu mergi!
Esti pedepsit! Nu vreau să te văd până la Marsilia!
Că?
Mă găsești brutal?
Nu numai că știu, dar mă simt mândru de asta.
Haide!
Haideți, toți la pozițiile voastre!
usca-l, înainte de a muri înghețat.
Așteaptă!
Haide!
Ai dormit bine?
-Ai ceva Asta îmi aparține.
-Nu o văzusem niciodată Scrisul de mână al împăratului.
-Dă-mi scrisoarea înapoi.
-Nu cred, nu.
-Ce vrei?
-Un motiv bun Nu te raporta.
Încearcă banii.
Adesea funcționează.
-Nu am niciunul.
Dar am prieteni.
Dacă vorbești despre acea scrisoare,
Ei te vor găsi și te vor ucide,
Căpitanul Danglars.
Domnule?
Ți-am făcut multe necazuri.
Nu știu cum să-ți mulțumesc.
- Tocmai ai făcut-o.
Aveți grijă de dumneavoastră.
domnisoara...?
-Angela.
-Edmond.
-Nu voi uita niciodată curajul tău.
Dar uită-mi numele.
La revedere, Edmond.
- La revedere, Angela.
-Morrel vrea să te vadă.
- Tocmai schimbasem turele, în largul coastei Capului Corse.
Valurile erau puternice. Eram la 200 de brazi de la epavă.
-Dă-mi cartea recordurilor.
-Ne izbim de dărâmături când Dantes a vrut să lanseze barca de salvare.
l-am interzis. A fost o nebunie.
-Este adevărat? -Da domnule.
Am fi făcut-o pentru unul dintre oamenii noștri. -A fost decizia mea.
-Mi-am asumat responsabilitatile. -Am comandat
a schimba cursul și a porumbel.
-Te-ai scufundat?
-Nu a interzis scufundările.
-Asta e de ajuns.
-Ai văzut insolența aceea?
Domnule Morrel, vă spun, Băiatul ăsta este incontrolabil.
Nu vreau să navighez cu el nu mai.
-Nu vei mai naviga cu el. -Te-am avertizat.
-Pentru că nu vei mai naviga pentru mine.
-Pardon?
-Cum ai putut sa-l lasi? S-a înecat?
-Eu... ți-am salvat povara, Domnule. Sac.
-Dantes mi-a salvat onoarea, Danglars.
-Căpitan. -Nu mai ești căpitan.
Du-te, pregătește-ți lucrurile.
Mă voi ocupa de plata ta. -Nu știm cine este acea femeie.
-Știu ce ai făcut. Și asta îmi este suficient.
Băiete, vino aici.
Haide!
Lăsați asta să vă servească drept lecție.
Hei?
Când ești bărbat, Nu te ascunzi în spatele rangului tău
sau sub o masă.
iti prezint
nepotul meu Maximilien.
-Îmi face plăcere să te cunosc, Maximilien.
-Maximilian, Îți prezint căpitanul Dantes.
-Bună dimineața, căpitane.
-Deci, câți ani...?
Căpitan?
-Da, încearcă să fii demn de asta, Edmund.
- Desigur, domnule.
Desigur.
-Hei?
-Asta e bine.
Edmund!
Nu pot să cred.
-Trebuie să... Trebuie să-ți spun ceva.
-Că mă iubești?
-Da... asta. Dar...
-Nu, nu există nici un „dar”. -Stai.
Dar eu... - Începi de la capăt.
- Săruți un viitor căpitan.
- Vei fi... -Da.
-Deci putem... -Da. Can.
Mi-a fost dor de tine.
Mi-a fost dor de tine. Mi-a fost dor de tine.
Ne vedem mai târziu.
-Edmond!
-Juliette, ești bine? -Și tu?
-Da.
Ce mai faci? -Este Edmond, fiul lui Louis.
-Bună dimineața domnule. -Bună ziua.
Unde este tata? Trebuie să-l văd. -Acasă.
-Ne vedem mai târziu.
Poți să zâmbești,
Este o veste bună.
Pari serios.
-E bucurie.
Sunt foarte mândru de tine.
Căpitan.
-Căpitan.
-I-ați informat pe domnul și doamna de Morcerf?
-Nu încă. Am vrut să-ți spun mai întâi.
Totul se va schimba, tată.
-Trebuie să anunțăm asta.
Toate acestea se datorează lor. -Si tu si tu.
-Nu ți-am plătit studiile navale.
Hai, du-te, fiule.
Du-te să-ți faci respectul.
-Atunci, un toast! Ridic paharul.
În memoria mamei tale, Edmond.
Pentru că ne este dor de ea
și pentru că ea a născut
Cel mai tânăr căpitan al Marsiliei!
-Bravo! -Aplaudati-l, ii va fi rusine.
Iată, perfect.
Dar mai presus de toate
pentru că Mathilde Dantes
era asistenta a unui viitor egal al Franţei
cu un destin eroic,
Unul dintre cei mai buni ofițeri din Europa,
Îl numesc pe Fernand de Morcerf, La dispoziția dumneavoastră.
- Louis, vino toast cu noi. Aceasta este ocazia.
-Multumesc domnule.
Poate mai târziu.
-Poți să-l certați pe Mercedes. Ea nu mă mai ascultă.
-O sa vezi, Va întârzia la nuntă.
-Ah, in sfarsit! -Ah.
- Scuzați-mi întârzierea,
Mătuşă. Bună, unchiule.
Horațiu din Balios
Eram dificil. Aproape că l-am bătut.
-Dar într-adevăr, Mercedes.
Cine este acest domn?
-Este un cal. El este dintr-o familie foarte bună.
-Bună, vărul meu. -Bună, vărul meu.
Edmund.
-Mercedes.
-Ești gata să sărbătorești? Edmond are vești grozave.
-Da, da.
Da, voi fi căpitan.
Căpitanul Faraonului. Este oficial.
-Este adevărat? -Hmm.
-Bravo. - Căpitanului!
-O am! -Ah! Spre sanatatea ta!
Mă bucur pentru tine. -Şi eu. Sunt fericit.
Pentru mine. Pentru dumneavoastră. -Ai de gând să cumperi o uniformă nouă?
El dă din cap.
-Și un nou salariu.
Te vei putea bucura de viață,
bucură-te.
Vă vom explica.
-O să pot să mă căsătoresc, mai presus de toate.
-Că?
- Vei fi martorul meu.
-Nu conta pe asta! -Păi da!
-Martorul unei risipe! Te rog spune ceva.
-Am încercat, dar el este îndrăgostit nebunește. -Ah, complet nebun.
-Și ea știe? În sfârșit, ești de acord?
-Da. Din ce mi-a spus,
Da, da. -Știu.
Este Juliette.
-OMS? -Slujitoarea cu privirea răutăcioasă.
-Nu! Nu, nu este Juliette.
Nu, este o femeie adevărată,
foarte frumos.
- Nu numai frumos.
-Hmm.
- Misterios și fermecător. -Da! Nu, nu!
Da, da. -Dar cine este?
- E vărul tău.
Mercedes Herrera de Morcerf.
-Tu?
-Da. -O să ne căsătorim.
-Dar ești complet nebun.
Și mama ta nu va fi niciodată de acord.
-Crezi mamă Îmi vei refuza ceva?
Atunci o vei convinge. Ai fost mereu nepotul lui preferat.
-AMIN!
- Eu aduc aici,
semnat de domnul de Villefort,
procurorul regelui,
un mandat de arestare pentru cel numit Edmond Dantès.
-Urmați-ne.
-Ce se întâmplă?
Nu, lasă să fie. - Trebuie să existe o explicație.
-Vino. - Lasă-mă să plec.
-Stai. -Fernand, fă ceva!
-Ce se întâmplă? Fiul meu nu a făcut nimic.
-Este cu siguranță o neînțelegere.
-Unde-l duci? voi merge cu tine.
-Trebuie să-l purtăm singuri, domnule. -Locotenent.
Locotenentul Fernand de Morcerf.
- Spune-le prietenilor tăi să ne lase să trecem.
Este un ordin regal.
-O să am grijă de asta.
- Vă rugăm să ne urmăriți acum. -Edmond!
-Mă întorc, iubirea mea.
-Edmond Dantès, domnule procuror.
- Lasă-ne să fim.
Întotdeauna i-am admirat pe marinari. Ca și dumneavoastră, domnule Dantes.
Mi-e frică doar de mare.
E adevărat, această prăpastie nesfârșită.
Aceste ape negre.
Un monstru pare întotdeauna gata să apară Să te devore.
-De ce mă acuză? De ce sunt arestat în ziua nunții mele?
-Aveţi un duşman, domnule Dantes?
-Un...un inamic?
- Sau gelos.
Tocmai ai fost numit căpitan, Ai de gând să te căsătorești cu o pereche bună...
Poate că ați provocat invidie în unele.
-Nu stiu,nu.
Am avut un dezacord recent cu un membru al echipajului,
Dar de ce m-ar putea acuza?
-Nu știu.
Din agent bonapartist, De exemplu.
-Scuzați-mă?
Dar... asta nu are sens.
-Am găsit această Biblie În cabina ta.
Aceasta este Biblia ta?
Numele tău este scris pe ea.
-Da, dar asta nu este o crimă.
-Este adevărat.
Dar găsim și noi În cadrul unui ordin de misiune
semnat chiar de Napoleon.
Și asta este o crimă.
-Stai.
Nu, este prima dată. Am văzut această scrisoare.
-Dacă nu ai dușmani, Cine l-ar fi putut pune acolo?
-În largul coastei Capului Corse, Am salvat o fată tânără de la înec.
- Ți-a mulțumit? în cabina ta?
-Nu.
Danglars a închis-o acolo. A plecat la Marsilia.
O poți verifica.
Întreabă-l pe primar Gaspard Caderousse.
-Caderousse? -Da.
-Ce știi despre ea?
-Nimic.
-Domnule. Dantes.
m-am intrebat Zeci de conspiratori
Și nu cred că ești unul dintre ei.
Sunt dispus să ajut un prieten al Morcerfs,
dar am nevoie de tine să mă ajuți.
-Jur Nu știu nimic despre ea.
Mi-a spus că o cheamă Angèle.
Asta e tot.
-Poate tu...
dezvăluie numele acestei tinere Cuiva?
-Nu.
-Nici măcar acel Caderousse?
-Nu.
Nimănui, jur.
-Ei, vezi, domnule Dantes, Te cred.
Totuși, va trebui te mai țin puțin,
până pot pune întrebări Restul echipajului.
Dacă îți confirmă mărturia, De care nu am nicio îndoială că vor,
Îți voi da înapoi logodnica ta, că va avea mult timp să mă urască.
- Conta pe ea.
-Fernand te va aduce înapoi.
-Nu mai suport, plec.
-Nu poți face nimic altceva.
- Ar fi bine pentru tine Dacă nu l-au eliberat.
-Cum poti sa o spui? Asemenea orori?
-Gerard, orice ți-au spus despre Dantes, sunt cu el.
- Permiteți-ne să fim singuri o clipă, domnilor.
Fernand, îmi pare rău pentru prietenul tău.
Îți cunosc legăturile.
Dar nu știi totul.
Am găsit un ordin de misiune de la Împărat asupra lui.
Și membrii echipajului afirmă Este unul dintre susținătorii săi.
Cred că înțelegi Gravitatea acestor acuzații.
A fost arestat înainte de a se putea căsători cu Mercédès
și înainte ca ireparabilul să fie comis,
Dar dacă ești dispus să garantezi pentru el,
Dacă crezi Acești doi bărbați mint...
Dacă ești dispus să-ți asumi acest risc,
Atunci îl voi elibera.
Trebuie să spui doar un cuvânt.
-Nu.
-Nu?
-Nu merita...
- Ce nu merită?
-Din cauza numelui nostru de familie fi spurcat
Dacă Dantes ne-a trădat,
Ar trebui să sufere soarta trădătorilor.
- Pot să asigur...
că nu există judecată Va păta reputația Morcerfs.
voi avea nevoie mărturia ta.
- Înțelegi ce se întâmplă?
Atunci ține gura.
-Domnule. Dantes? -Ai putut vorbi cu procurorul?
-Da domnule.
-Aceasta este o zi pe care nu o voi uita niciodată.
Nu mă duci acasă?
-Nu, nu chiar.
Merge.
-Ce se întâmplă? Ce se întâmplă?
Lasă-mă să plec.
Sună-l pe procuror. Am vorbit cu procurorul!
Sună-l! Sună-l!
Sunt nevinovat! Nu am făcut nimic! Lasă-mă să plec.
-Shh,shh,shh.
Dacă ai fi fost vinovat, te-ar fi spânzurat. Te iau departe,
pentru că știi lucruri Că nu vor să audă.
Haide.
-Arestare.
Arestare!
Lasă-mă!
-Unde este?
-Nu am putut face nimic.
Mercedes.
- Lasă-mă să fiu.
-Nu ar ajuta.
mercedes... -Arestare.
-Vă rog.
-Ce sa întâmplat, Victoria?
Nu ești fericit să mă vezi? - Sora ta e aici.
-Domnişoara de Villefort.
Îți porți bine secretele.
-Îmi pare rău, nu pot returna complimentul.
-Coniac? Îmi pare rău, am rămas fără apă de mare.
Da, e treaba mea să știu totul.
-Deci știi deja că Dantes este nevinovat.
-Inocent...Da.
Dar cine este cu adevărat nevinovat?
-Nu a făcut nimic. De ce ai fost arestat?
- Pentru a-ți salva viața.
-Viața mea sau reputația ta?
-Amândoi facem politică.
In politica, Nu elimini un bărbat,
îndepărtezi un obstacol
-Știam că ți-ai practicat profesia. cu cruzime,
Dar aveam speranță Cel puțin ai făcut-o sincer.
-De ce nu mărturisești? in schimb?
-Dar o voi face, Gérard.
Dacă refuzi să-l salvezi, Voi face asta.
dar ai prefera Fie ca existența mea să fie ignorată,
precum și a lui Victoria,
doamna ta,
și viitorul tău copil.
Așa cum credeam.
DACĂ ÎNCHISOARE CASTLE PATRU ANI MAI TARZIU
-În viaţă?
-În viaţă.
-În viaţă?
-În viaţă!
-În viaţă?
-În viaţă.
- Ocupă larg... Stai departe de coastă...
Și cine știe drumul... Cine stie exact...
E cineva acolo? E cineva acolo?
E cineva acolo?
E cineva acolo? E cineva acolo?
E cineva acolo?
-Cine eşti tu?
-Eh, eu... Dantès, Edmond Dantès.
-Câți ani ai?
Vocea ta sună ca a unui tânăr. -A.m...
nu mai stiu.
aveam 22 de ani... Când m-au închis.
La 16 mai 1815.
-Asta a fost acum patru ani.
Ai 26 de ani.
-Patru ani?
ŞI...
Și tu, cine ești?
- Un prizonier.
Ca tine.
- Pentru cât timp?
-Shhh!
-Că?
-Ei vin. -Stai.
Nu mă părăsi.
Cine eşti tu? Măcar spune-mi numele tău.
Numele dumneavoastră!
-34! Viva?
-În viaţă.
-Te asteptam.
-Chiar crezi? Poți să pleci de aici?
-Am săpat 30 de metri în șase ani.
Pentru a-ți întoarce celula și ajunge afară,
Va dura de două ori mai mult.
-12 ani?
-Poate puțin mai puțin, Acum vom fi doi.
Deoarece? Ai alte planuri?
-Nu.
-Eu sunt abatele Faria.
-Edmundo Dantes.
-Ai văzut vreodată această scrisoare?
-Nu niciodată.
Și tu? Știi de ce ești aici?
-Da.
Au vrut să te reducă la tăcere. Au vrut să mă facă să vorbesc.
Vorbește în italiană.
Eu aleg oamenii am încredere.
Nu stii italiana?
-Nu. -Engleză, arabă, latină, greacă?
-Cunosc doar marea.
-Dacă vrei, îți arăt.
Cu răbdare si o va face in...
În 6 sau 7 ani, Vei ști tot ce știu eu.
istorie, filozofie,
matematica.
Acestea sunt...
Acestea sunt arme
Ceea ce este la fel de gratuit ca acesta.
-Hmm.
- Care este primul lucru pe care îl vei face?
Dacă reușim să ieșim?
-O voi găsi pe Mercédès.
-Ceea ce ai de gând să faci? Dacă ea nu te-a așteptat?
-Atunci nu-mi mai rămâne nimic.
-Am de gând să-ți spun o poveste, Edmond.
acum șapte sute de ani,
În Ierusalim, În timpul primei cruciade,
Cavalerii
însărcinat cu protejarea mormântului lui Hristos creează Ordinul Templierilor.
Prima zi,
Sunt doar câțiva, dar au o credință imensă.
Datorită victoriilor tale,
Ordinul aduna o avere...
considerabil.
Consi... Considerabil.
Vorbesc despre cea mai mare comoară. pe care Pământul le-a cunoscut vreodată.
ŞI...
peste orar,
puterea lui, averea lui, Îi face să invidieze.
Și vineri, 13 octombrie 1307, Regele Franței, Filip cel Frumos,
ordonă arestarea lui
și confiscarea bunurilor acestora.
dar nimeni Ai găsit vreodată comoara?
Știi...
Ce au făcut acești domni cu această avere imensă?
-Nu. -Nimic!
Edmundo, nimic.
Prea ocupat să caute răzbunare,
pedepsirea celor care i-au trădat,
Au murit unul după altul.
Cel puțin, aproape toate.
Ultimul dintre ei
Era cardinalul Spada.
La sfârșitul vieții sale, refugiat pe insula Monte-Cristo,
A avut timp a antrena un ultim cavaler.
Acest tânăr se numea...
José Faria.
Eu sunt ultimul supraviețuitor, Edmond.
si stiu
Unde este comoara.
din care jumătate
Îți aparține astăzi.
Dar ce vei face cu această avere?
O vei face bine?
Sau îți vei lăsa inima fi plin de ură?
10 ANI MAI TARZIU
-O să golesc punga.
-Edmond.
-Hei?
-Este sărat.
Apa este sărată.
Aproape am ajuns. E o chestiune de zile.
- Suntem acolo, suntem acolo.
Mă întorc imediat.
Faceți un pas înapoi!
Abate?!
tată! tată!
Aici.
-Edmond. -Nu, nu, nu vorbi.
Am de gând să cer ajutor.
-Nu.
E deja prea târziu.
Nu fi trist
Ai fost singurul confort din viata mea.
Domnul mi-a dat-o...
Puțin târziu, dar mi l-a dat.
Nu sunt nebun, Edmond.
-Știu.
- Comoara există.
Știi unde să-l găsești.
-O sa mergem sa o cautam impreuna!
-Nu uita.
Monte Cristo.
Munte...
Nu mă părăsi.
Nu mă lăsa, nu?
Nu mă părăsi.
-În viaţă?
-În viaţă!
-În viaţă?
Numărul 17?
Oh, 17!
Oh, stareț?
Oh! E mort, aruncă geanta!
- Care este?
-Abate
-În viaţă?
-În viaţă!
-În viaţă?
Ridice în picioare.
Ridice în picioare!
Am zis să te ridici!
Alerta!
-UNUL...
-Alerta!
-DOUĂ...
-Alerta!
-ȘI TREI!
-Hei! Nu ar trebui să fii aici.
Merge!
-Am venit să-l văd pe Luis. Luis Dantes.
-L-ai cunoscut pe Louis?
-Da.
-L-am îngropat pe bietul Louis.
Cu mult timp în urmă.
-Nu, nu poate fi adevărat.
-S-a lăsat să moară de foame după moartea fiului său.
Voia să i se alăture.
-Dar ta...
Dar fiul lui nu este mort.
-Îmi pare rău.
Ai fost și marinar?
-Da. -Hmm.
Îți dau ceva de mâncare. Dar apoi dispari, bine?
-Și Mercé... Mercédès?
Și Fernand de Morcerf?
-Nu au mai venit de 7 sau 8 ani.
Ei au locuit la Paris. încă de la nașterea fiului său.
E deja prea târziu.
-Evită Marea Ligurică
și nesfârșitele lor patrule.
Mergi spre Sardinia.
Vă puteți opri la Santa Teresa di Gallura.
Insula Monte-Cristo este
la vest de arhipelagul toscan.
Vei andoca la capătul sudic.
Știu că te vei simți copleșit pentru frumusețea ei austeră.
Te invidiez că ai aflat pentru prima dată.
Acolo.
Asta e tot.
Mormântul ilustrei familii Spada.
Restul, Edmundo,
Este povestea ta.
Povestea unui om care are lumea în mâini
în palma mâinii tale.
Marsilia UN AN MAI TARZIU
-Te implor, mergi mai departe. -Arestare.
- Îți plătesc mâine. -Nu nu. Gaspard, pleacă de aici.
- Domnul Caderousse este prietenul meu.
Pe patul de moarte, Edmond Dantès Mi-a cerut să le împărtășesc cu aceștia
cui îi păsa.
Credea că a fost trădat. de un anume Danglars.
Dar era convins că doi bărbați Îi rămăsese loial.
Mi-a spus:
„Unul se numește Gaspard Caderousse,
„iar al doilea, Fernand de Morcerf”.
- Păstrează-ți diamantul.
Niciunul dintre noi nu merită nimic.
-Stai, fiule.
-Dacă dezvălui ceea ce știu, Vor ști că a venit de la mine.
și oamenii aceștia Sunt bogați și puternici.
-Nu ai de ce să te temi,
sunt legat pentru secretul mărturisirii.
Luaţi loc.
-Dants a avut dreptate în privința lui Danglars. El este cel care l-a trădat.
- Dar Ferdinand de Morcerf? Era prietenul lui.
-Poate fi cineva prieten? Cineva a cărui soție o râvnește?
Pentru dragostea lui Mercedes,
L-a sacrificat pe Edmund.
-Va trăi. Dar pentru toată lumea, va fi mort.
-Hmm.
-Singurul care ar fi meritat-o Afecțiunea lui Dantès este Morrel.
- Armatorul?
- M-am luptat să-l eliberez.
Și la fel, Providența l-a răsplătit puțin.
După arestarea lui Dantes,
Trebuia să-l aducă înapoi pe Danglars. în calitate de căpitan.
Dar și Danglars l-a trădat.
A făcut să dispară jumătate din flotă,
Se presupune că furat de pirați.
Distrus, Morrel a fost nevoit să vândă compania.
Și ghici cine l-a cumpărat? pentru o mizerie?
- Danglars.
- Două luni mai târziu, Corăbiile au reapărut.
Dar procurorul Villefort Nu s-a mișcat.
Pentru a fi corect, au împărtășit un secret.
Micuța Victoria, amanta lui Villefort,
Devenise doamna Danglars.
Ea este baroneasă astăzi
Morrel, în schimb, a murit în sărăcie.
-Și dumneavoastră, în toate astea, domnule Caderousse?
Tu?
-Ce as putea sa fac?
împotriva unui căpitan, Un conte și un procuror?
Dacă aș fi fost mai curajos, Probabil că aș fi ajuns ca ea.
-Lui?
-Angela.
Se dusese să-și vadă fratele. pentru a-l salva pe Dantes.
-Am scăpat de Dantes pentru tine.
Acum e rândul tău pentru a scăpa de ea.
-Vedea? Am si prieteni.
-Ce s-a întâmplat?
Au ucis-o?
-Aș fi suferit mai puțin.
Danglars avea alte planuri pentru ea.
L-a vândut fraților Maillard, Proprietarii unui bordel din Toulon.
Fata era drăguță,
A primit un preț bun pentru el.
-Ai stiut totul si nu ai facut nimic.
-Mi-e rușine, părinte.
- Într-o zi mă voi întoarce.
Și îți voi oferi șansa Să te răscumpere.
nu mai vin să cerșesc sau te caut,
dar doar pentru a te avertiza:
am de gând să fac Ce nu ai putut face.
De acum, Eu sunt cel care recompensează și pedepsește.
-Vrei ceva?
-Cine eşti tu?
-Cu ani în urmă,
mi-ai spus:
„Nu-ți voi uita curajul, Dar uită-mi numele.”
Ei bine, nici măcar nu ți-am uitat numele. nici curajul tău.
-Dantes.
-Am venit să te caut, Angèle.
-Pentru mine este deja prea târziu.
Dar poți salva copilul.
- Băiatul?
- Când am ajuns aici,
Aveam o singură idee în minte:
să mă răzbun pe fratele meu.
Timp de săptămâni, Am căutat o cale de a scăpa.
Într-o zi, s-a prezentat oportunitatea. am fugit.
Cu un client.
Un negustor de pânze din Paris.
L-am cunoscut pe Gérard fusese numit acolo.
Am localizat Victoria,
iubitul lui.
Am vrut să iau povestea. unde o lăsasem.
Era înghețat.
în noaptea aceea...
Gérard trebuia să moară.
Nimic nu m-a putut opri.
Încă mai simt metalul cuțitului. În mâna mea.
Dar nimic nu a mers conform planului.
Am auzit un țipăt.
Strigătul Victoriei.
Când Gérard a ieșit în grădină, Purta un cufăr.
L-am urmat.
M-am apropiat când...
Am auzit țipetele înfundate ale unui copil.
Nu puteam să-l las.
Mai avea sângele mamei sale. în corpul lui.
Între răzbunare și viață...
Am ales viața.
Am fugit cu el.
Nu cunoșteam pe nimeni la Paris.
asa ca m-am intors La haina mea.
Dar frații Maillard îl găsisem.
Și ei mă așteptau.
-Angela...
Ce sa întâmplat cu copilul?
Bună, André.
Angèle m-a trimis să te caut.
-Deoarece?
-O să moară.
te voi duce la ea Deci poți să-ți spui la revedere.
Atunci vom pleca.
Vom lua...
Tot timpul de care avem nevoie Fii gata.
-Gata pentru ce?
- Ca să te răzbun, André.
Să se răzbune pe cei trei bărbați care i-a furat viața,
a ta
si a mea.
-Vreau să-i omor. - Ar fi prea ușor.
Prea dulce.
Nu.
Trebuie să le smulgem inimile.
-Cine eşti tu?
-Eu sunt Contele de Monte Cristo.
-General de Morcerf El a decis astăzi să părăsească armata.
își dedică viața politicii, la Camera Lorzilor.
Armata franceză pierde un mare soldat,
dar Franta castiga un om mare.
Ferdinand de Morcerf
A luptat la Moscova, la Leipzig,
in Turcia...
Peste tot, cu riscul vieții sale, a apărat el
o anumită idee despre regatul Franței.
Fernand a plătit cu carne Prețul angajamentului și respectului tău
a cuvântului dat.
acum zece ani, Când aliatul Franței
El a fost pașa lui Janina. a fost asediat de trupele turce,
colonelul de Morcerf era cu tot
În fruntea unei echipe a soldaților curajoși,
a spart spatele otomanilor
Și să vină în ajutorul aliatului său.
Acest act de curaj nebun
Din pacate nu a fost suficient, Dar toți francezii o știu:
„Nu lupta În speranța de a reuși!
-Nu! Nu, e și mai frumos! când nu este de nici un folos”.
-E mai bine?
-Nu ai fost foarte atent cu Eugenie Danglars.
-Tată. -Va avea 2 milioane ca zestre,
În ziua nunții tale.
- Fernando!
-Deci trebuie să fiu atent. Spre averea ta.
-Este mai bine să ai o medalie mai puțin și încă unul zero.
-Fiul nostru este un bărbat al timpului său. Este un romantic care crede în...
-Dă-mi înapoi medalia!
-Acolo!
Este suficient.
Dacă aș fi cunoscut onoarea vizitei tale, M-aș fi pregătit pentru asta.
Ieși!
domnilor... Dacă aș fi cunoscut onoarea vizitei tale,
M-aș fi pregătit pentru asta.
Îmi cer scuze că v-am primit. într-o casă improvizată.
Sunt în Franța doar de puțin timp.
-Conta, Îmi pare rău că vă întrerup,
Dar niciodată nu vă putem mulțumi suficient.
-Sunt sigur El ar fi făcut la fel pentru mine.
- Conte, îți datorez viața.
- Mă bucur să aud să te văd pe picioarele tale.
- L-am reparat, Acțiunea a fost întreruptă.
-Acum este al tău.
-Iti multumesc enorm, dar nu pot accepta.
Am deja o datorie cu tine Nu stiu cum sa platesc.
- Îți plac armele?
Vă rog.
Aceasta este una dintre cele mai bune piese ale mele.
Pistol în stil otoman.
-Da, dar garda de fier. cu frunziș gravat
indică faptul că acest butoi Este mai degrabă de fabricație europeană.
-De la Veneţia, într-adevăr.
Ești un cunoscător.
-Tatăl meu a luptat împotriva sultanului Khursit
Alături de Ali Pașa.
- Morcerf.
esti faimosul General de Morcerf?
Sunt foarte impresionat.
L-ai încerca?
-Din păcate, Mă așteaptă în Cameră.
Din nou. -Nu va dura nici un moment.
Îți meriți reputația,
General.
Să schimbăm obiectivul pentru tine, Albert.
- Amintește-mi că eu niciodată
Te provoc la duel
- Mulțumesc că m-ai lăsat să am fiul tău. pentru câteva ore.
Sper să aflu mai multe despre asta pe care providența mi-a pus-o în cale.
-Particip la vânătoare de la baronul Danglars duminica.
Alăturaţi-ne.
-Nu pot, trebuie să-ți urez bun venit. fiul domnitorului Cavalcanti.
-Atunci, veniți amândoi. Vor fi destui căprioare.
-Pe curând.
-Duminică, sper.
-Este totul în regulă?
-Am păstrat un mic suvenir din metal. a şederii mele otomane.
-Preferi să cânți? Pe muzica armelor?
Urmați-mă.
-Scuzați-mă.
Nu am vrut să fiu lipsită de respect. ta...soția ta.
-Haydée nu este soția mea. Ea este fiica mea.
După dumneavoastră.
- Haydée.
Ce nume minunat!
-Este un nume destul de comun. În Grecia.
ar putea fi tradus ca... modestia sau... inocenta.
-Pot sa te intreb? Să mi-o prezint pe Haydée?
- Se pare că ești Un tânăr de încredere.
Ei bine, ți-o prezint pe Haydée, dar trebuie să-mi faci o promisiune.
- Îți promit în avans.
-Nu glumesc.
Nu încerca niciodată să o seduci.
-Deci crezi că sunt periculos?
-Nu.
Dar ea este.
Dacă nu îți ții promisiunea, Ea îți va frânge inima
și a lui.
-Dar... -Nu este încă pregătită să iubească.
Secretul vocii lui se află în trecutul său.
După uciderea tatălui său, A fost vândută unui trib valah.
Acolo am cunoscut-o. și i-a primit bun venit.
Știi, Sunt dureri și răni
care durează ani să se vindece.
Ei lasă un văl despre suflete.
nu incerca niciodata Să ridic acel văl, Albert.
-Îți promit.
-Bun.
Vei merge moale, Fără măcar să se uite unul la altul.
Doar te vei întoarce Când te sun.
Haydee.
Albert din Morcerf, Faceți cunoștință cu Haydée.
-Mă bucur.
bucuros.
- Încântat, domnişoară.
- Și dacă nu o face? Încerci să mă cunoști?
- O va face.
Stai drept!
A rămâne drept înseamnă a supraviețui.
Ascunzând că ai crescut în sărăcie, supraviețuiește.
Înţelegi? De ce, André?
-Pentru că sunt un prinț Andrea Cavalcanti.
-Cavalcanti, asta nu inseamna capra? -Că?
-Nu arăta surprins. Mă auzi spun „ce”?
Începe din nou.
-Sunt prințul Andrea Cavalcanti.
-Nu ai accent, printe. Ca?
-Un profesor foarte strict M-a făcut să-l pierd cu un băț.
-Impertinenţă. Coatele tale.
-Dragă conte,
Sunt încântat să vă cunosc. - Permite-mi o mărturisire.
Viața franceză îmi este încă necunoscută, Scuzați-mă
Dacă manierele mele par prea slavă, napolitană sau arabă.
Scoarta
-Iată-l pe contele de Monte Cristo. și prințul Andrea Cavalcanti.
-Domnilor. -Conta.
Prinţ.
-Întâlnirea cu tatăl tău, Oricât de copleșitor este,
Nu ar trebui să vă abate de la obiectivul dvs.: baronul Danglars.
Datorită navelor furate, A făcut avere din sclavie.
-Reputația ta te precede. -Nu ai încredere în zâmbetul lui.
Este brutal. Nu numai că este conștient de asta, El este mândru de asta.
Pot să-ți mărturisesc ceva?
Viața franceză îmi este încă necunoscută, Aș dori să-ți cer scuze.
Dacă manierele mele par prea slavă, napolitană sau arabă.
- Când cineva este bogat, Nu e niciodată prea mult pentru nimic.
-Fiica lui este punctul lui slab.
-Prinţ.
-Baron.
-Eugenia. -Terenul este bun?
-Este perfect. -Atunci hai sa mergem.
Călare, domnilor.
Onoarea ta, conte.
-Multumesc,
dar am jurat-o cu mult timp în urmă
ucide numai în autoapărare.
-Atunci lasă-mă să-ți iau apărarea.
-Perfect.
Prinţ.
Vă rog.
Să mergem la prânz.
-Eugenia?
-Multumesc Suzanne, cunoaste-te Prințul Andrea Cavalcanti,
Italianul din Monte Cristo protejat.
- Are grijă de mine.
Tatăl meu se teme că frumusețile Parisului Mă va determina să iau decizii stupide.
- Vorbești perfect franceza.
-M-a făcut un profesor foarte strict Îmi pierd accentul cu un băț.
-Dar asta e oribil. -Asta este fals, în cea mai mare parte.
Mama mea este franceză. -Ce idiot.
- Mă bucur să aud Ai putea să ni te alături.
-Mâna protejatului tău Nu a tremurat.
Animalul nici nu a suferit.
-Și este un specialist în execuții. Cine vorbeste cu tine?
-De obicei tai capete?
- Mult mai puțin decât înainte. Tendința este spre răsfăț.
-Scuzați-mă că mi-am furat Contele, Dar vreau să vă prezint pe cineva.
-Conta. -Domnilor.
Conversația oprită
-Dragă.
În sfârșit vă prezint la Contele de Monte Cristo.
-Madame de Morcerf. Respectele mele.
-Este totul în regulă?
-Daca este...
Este fiorul de a-l cunoaște pe bărbat. Fără cine aș plânge.
Domnule, Îți datorez viața fiului meu,
Și pentru această bunătate, vă binecuvântez.
-Mă răsplătești prea generos pentru un simplu act.
dar sunt fericit care te-a scutit de durere.
-I-am propus în căsătorie contelui a fi oaspetele nostru,
dar până acum a refuzat.
Poate vei avea mai mult noroc?
-Mi-ai face placerea si onoarea? Să fii oaspetele nostru într-o zi?
- Desigur, doamnă.
-Dă-mi voie să-mi iau rămas bun. Mi-ar plăcea să te monopolizez.
-Dar...ce se întâmplă?
Vrei să sun pe cineva?
-Alberto.
Ce știi despre acest bărbat?
-Mamă.
Întotdeauna nu ai încredere în noile mele cunoștințe,
dar Contele mi-a salvat viața.
El este bogat ca un rege.
De ce să mă tem de el?
-Ai dreptate.
Temerile mele sunt o prostie.
- Domnule Procuror General,
Este o onoare pentru mine, ca locotenent al armatelor regale,
atest aici că aşa-zisul Edmond Dantes
s-a arătat în prezența mea și în numeroase ocazii
simpatie pentru uzurpator
și dorința lui de a lua armele pentru a răsturna monarhia.
Aceste cuvinte mă cântăresc foarte mult. Pentru că Edmond Dantes a fost prietenul meu,
Dar nu pot lăsa această crimă să rămână nepedepsită.
Am văzut prea mulți bărbați murind. din cauza tradatorilor tarii.
-Nu așa vei găsi somnul.
-Nu l-am căutat.
- Ți-e frică de coșmarurile tale?
-Mi-e frică să nu le mai am.
Mă ajută să rămân Rănile mele se deschid.
-Ai mai văzut-o?
-Da.
- A fost atât de frumoasă? Ca în amintirile tale?
-M-am gândit că durerea l-as fi schimbat.
Trebuie să fi fost de scurtă durată.
Ochii lui nu erau aceia a unei femei care a plâns prea mult.
-Va găsi un gust pentru lacrimi. Când soțul ei este luat de la ea.
-Sunt în trecere.
-200...
plus 500.
-Mă aplec.
-Nu te-as invita la masa mea. Dacă ai ști să joci.
Iată.
Am mai rămas doar trei.
- Vă las pe voi doi în pace.
- Două perechi.
-Bine făcut.
Culoare.
-Ai prea multe inimi.
Fug înainte să-mi ruinez tatăl.
Haide, Albert! -Da asa e,
Du-te să vezi acele doamne. - Ghinion în cărți, noroc în dragoste.
-Îmi place foarte mult prințul tău.
El este fermecător.
-Abia il cunosc, sincer sa fiu. Tatăl său este partener de afaceri.
-O familie bună, fără îndoială.
-Dacă prin „bun” înțelegi „bogat”, Deci da, este a doua avere a Italiei.
-Hmm...
Al doilea?
Deci il cunosti pe primul?
-Nu mă face să par nemodest.
-În sfârșit, oameni mai bogați decât mine.
-Familia lui visează să-l vadă căsătorindu-se. O fată la Paris, dar...
Dacă fiul este la fel de volubil ca tatăl, atenție.
- E sigur,
Nu am încredere în toată lumea în general.
Și străinii, în special.
- Eu însumi sunt străin.
-Tu, conte, asta nu contează. Ești conte.
Și mai rimează, înțelegi?
-Ești poet.
- Apropo, vorbind despre străini,
L'Impartial a fost cumpărat de un englez.
-Absolut,
Un anume Halifax. Un domn, se pare.
- Cumpără ziare Răspândește știri false
și speculează la bursă.
Este un ticălos de cel mai rău fel.
- Se pare că nu-ți place Îi mulțumesc mult acestui Domnului.
-Să spunem că îmi plac mulți oameni,
dar chiar urăsc anumiti indivizi.
-A ura un englez nu este un pacat. E de bun simt.
- Pleci deja?
-E aproape miezul nopţii. Trăsura noastră se va transforma într-un dovleac.
Albert.
-Domnişoară.
Erai pe cale să uiți de fanul tău.
-Multumesc domnule.
- Pot conta pe tine? -Astfel încât?
- Să mă însoțească la cină
pe care îl organizez în curând la Paris. Am găsit un loc de cazare.
-Păi...desigur.
-Bun.
-Pe curând.
-Conta.
-Doamna de Morcerf.
- Pleci chiar când ajung eu.
-Nu văd nicio legătură.
- Am vrut să-ți cer scuze.
-Îmi ceri scuze?
-Din cauza amețelii mele zilele trecute.
mi-ai amintit de cineva Odată am știut cine a dispărut
în împrejurări tragice.
Pentru o clipă, eu...
Se întâmplă din nou, Nu-mi găsesc cuvintele
-Îmi pare rău că mi-am adus aminte de tine. a acelei amintiri dureroase.
-Nu-ți face griji, s-a risipit.
-Bun.
iti doresc o noapte buna.
-Conta.
-Alberto.
- „Hayde.
„Nu ar trebui să-ți scriu. Așa că nu vă scriu.
„Nu trebuie să te întâlnesc...”
-Deci nu o voi sugera. că ne aflăm în grădina plantelor,
mâine la ora 5.
Locul ăsta, unde nu voi fi mâine,
contine cele mai misterioase flori din Paris.
Vii dintr-o țară poreclit Țara norilor și iasomiei.
Putem conta pe cerul parizian Pentru nori,
Voi avea iasomie în butoniera.
Deci nu voi spune până mâine.
Și nu vă spun că de când te-am văzut,
vocea și chipul tău Nu mi-au părăsit mintea.
Albert.
Ai de gând să ne raportezi?
-Este foarte loial Contelui,
dar are un punct slab pentru mine.
Este o strelitzia.
De unde vin eu, au fost unii pe o potecă care duce la mare.
Se mai numește și pasărea paradisului.
pasăre a paradisului
- Pasărea paradisului?
-Exact.
Cum de nu ai logodnica?
Dar poate o vei face?
-Tatăl meu vrea să mă căsătoresc cu fiica unui baron.
Dar eu...
Caut ceva pe care această tânără fată nu o va avea niciodată.
Acel... farmec indefinibil pe care îl are o femeie Ce parfum este pentru o floare.
Sau ce gust are fructele?
-Nu știu dacă sunt pariziene Îmi place să fiu luat sau testat,
dar nu eu.
- Nu asta am vrut să spun. -Am glumit de tine.
Vei fi la cina contelui sâmbătă?
-Nu. Voi servi drept alibi pentru mama mea.
care evită evenimentele sociale precum ciuma.
Și tu?
-Nu o cunosc pe mama ta,
Nu-ți cunosc gusturile,
Dar împărtășesc nemulțumirile tale.
Nici el, nici mama lui nu vor veni la cină.
Dar Ferdinand de Morcerf Cu siguranță va fi prezent.
Ce se întâmplă?
-Nu ai de gând să-mi spui nimic despre Albert?
-Nu este nimic de spus.
-Este normal să te îndoiești.
Fii frică. Am înțeles.
Dar când va veni momentul, Trebuie să vă amintiți...
-Nu am nevoie de tine
ca să-mi amintească ce i-a făcut tatăl lui cu mine.
Și-a pus buzele acolo.
-Multumesc,
dragă. -Desigur.
Dragi prieteni.
-Noapte bună, Victoria.
- Mă așteptam la ceva mai spectaculos,
Nu e nevoie să faci acea față.
- Trebuie să fie surprize înăuntru.
-Hmm...
- Pari ai putin apetit
-Aveam pofta inainte de carnea de porc. și păsări de curte.
-Această casă este... magnifică.
- Simt că încă ești surprins.
- Nimic nu-ți scapă.
Am crezut că un bărbat ca tine Aș alege un cartier mai central,
ca... Champs Elysées sau Saint-Germain.
-Am cumpărat această casă tocmai pentru că ne-au sfătuit.
-Deoarece?
-Ei bine, se spune că e bântuit. Gâfâituri de la oaspeți
-Se spune că aici a avut loc o crimă... Un abominabil, cu ani în urmă.
-Atenție, Avem aici pe procurorul Regelui.
-E adevărat.
-Se spunea că un copil a fost sacrificat.
-Este groaznic.
-Ai cumpărat casa asta în ciuda tuturor?
-Ai facut bine.
Aceste povești cu fantome este o prostie
inventat de servitori răuvoitori.
Sau vecini gelosi.
-Nu vă înșelați, domnule procuror.
Am trăit în Asia și Indii,
și e greu să te întorci Fără să știm că există cu adevărat
O lume...
invizibil, populat de spirite.
Când am vizitat această casă, am...
am stiut imediat...
Am avut convingerea ciudată că aici s-a comis o crimă.
asa ca am intrebat
Lasă-i să-l lase în pace. -Dar...
Nu ți-a fost frică?
-Daca constiinta ta este curata, Fantomele nu te bântuie.
Ei vorbesc cu tine.
-Si ce ti-au spus? -Dar da, ce ți-au spus?
- În noaptea aceea, M-am stabilit aici.
Chiar în fața acestui șemineu.
Am fumat puțin opiu. Fii mai receptiv.
Nu există așa ceva de extins Spectrul conștiinței tale.
Și în dulceața fumului...
M-am simțit ca...suspendat.
Aud o bătaie în pereți.
Apoi o secundă.
am pus mana.
Și aud țipete venind de sus. Urc scarile.
Țipetele se transformă în... gemete.
Vine dintr-o cameră
La capătul holului.
Împing ușa și mă aflu într-un dormitor.
În mijloc este un pat.
Am pus mâna pe ea.
și văd o femeie zvârcolindu-se de durere.
Ea dă naștere unui copil. E singură, abandonată.
Ea țipă.
Și atunci simt o prezență În spatele meu.
Brusc.
Atingeți masa. țipă Victoria.
-Le sperii pe aceste doamne.
- Și ne distrați.
Continuă, te implor.
Controlează-ți impulsurile, strici petrecerea.
-Mă întorc tremurând.
Și în acel moment,
Aud o șoaptă la urechea mea.
Este vocea unui copil.
Glasul unui copil care mă roagă
să-l elibereze.
In sfarsit gasesc o usa,
o uşă ascunsă pe care nu le văzusem.
O împing deschis.
Scările... duc în grădină.
Și vocea băiatului a revenit.
Mi-a spus că a fost singur. Multă vreme a plâns.
Își sună mama.
În noaptea aceea, eu...
Am căutat, dar...
Grădina era prea mare.
-Ce...ce ai facut?
-Pardon?
- Grădina era prea mare...
Ce-ai făcut?
-Da.
A doua zi dimineata, Săpăm.
Pretutindeni.
Smulgem pomii din rădăcină, a intors drumul...
Și nimic.
Așa că am adus un porc cu trufe din Périgord.
-Și atunci?
-Din moment ce nici el nu a gasit nimic,
L-am mâncat în noaptea aceea.
-Minunat!
-Am spus-o deja A fost doar o fabulă.
-O fabulă, exact.
Cel puțin asta am crezut. Până ieri.
În timp ce noi plantam
torțele pentru recepție,
Unul dintre ei s-a rupt curat.
Am săpat în acel loc și...
Descoperim un cufăr.
-Și atunci?
Ce era înăuntru?
-Nu știu.
-Ce vrei să spui?
-Te asteptam...sa-l deschizi.
- Și dacă există un cadavru?
- Îl vom îngropa.
Domnule procuror, poate ați dori
sa-l deschid?
-Te implor, nu-l deschide. -Suficient.
-Abracadabra!
-O, nu stiu.
Ce este adevărat în această poveste? dar tu ești un magician,
conta.
-Cum este posibil? Vorbea de parcă ar fi fost prezent.
Toate aceste detalii au fost... Am crezut că înnebunesc.
- Calmează-te, te rog.
-Unde este cadavrul fiului nostru? -Nu știu.
-L-ai pus acolo, nu? -Da.
-Mi-ai spus că e mort! Mi-ai spus!
-Desigur, era mort.
-Atunci unde este? -Nu știu.
-Unde este fiul nostru? -Nu știu!
Taci, ești isteric! Nu știu.
Calma.
Stiu un lucru.
Este că într-o perioadă de opt zile,
Voi ști cine este acest domnul Montecristo,
de unde vine, unde merge,
și de ce vorbește înaintea noastră a copiilor îngropaţi.
-Danglars este obsedat de bani.
Nu va avea încredere în nimeni.
care nu cere nimic. Morcerf, crede-mă
de când l-am salvat pe fiul tău.
Apoi este Villefort.
Villefort este procuror.
El este suspicios.
Și datorită acestei cine, Victoria va cere explicații.
Deci pentru a o liniști si calmeaza-te,
El va efectua o anchetă.
Și, ca întotdeauna, învățăm mai multe de limbi răutăcioase,
Este inamicul contelui pe care îl va vizita.
domnule Halifax.
Ce vrei sa stii?
Dacă te pot răni, Va fi o plăcere pentru mine.
-Contele a fost vreodată la Paris? El susține că nu a făcut-o.
-Dacă aș fi venit deja aș ști.
-Dar atunci, știi? Unde erai acum 15 ani?
Dar...
Trebuie să spun,
În acel moment, încă mă distram.
Dar apoi...
-După?
-Ei bine, într-o noapte corectam un servitor.
Cine a meritat-o?
Dar...
Monte-Cristo devenise pasionat Pentru acei sălbatici,
cu zeii lor păgâni, Magia ei absurdă.
Credințe ridicole.
Apoi m-a provocat la duel.
-Pentru un nativ?
-Da! Un nativ!
Îți vine să crezi?
Oh.
E cald, nu crezi? Ce fierbinte!
Cineva să-mi aducă fanul meu, Pentru numele lui Dumnezeu!
Ne sufocăm aici!
Nu acela.
Multumesc.
Hmm. Și tu,
domnule Villefort?
Ce ți-a făcut?
-Nimic.
Nu știu dacă ar trebui să spun Între prietenii sau dușmanii mei.
-Dacă aș fi dușmanul tău, Ai ști deja.
Are defecte, dar nu este... Genul care își ascunde intențiile.
Hmm.
Dar...
atenție.
domnule procuror.
Dacă devine prietenul tău,
Asta te va face dușmanul meu.
-Desigur.
-Da.
Mulțumesc, domnule Villefort. A fost foarte frumos
sa vorbesc cu tine, dar am multe de făcut.
-Apreciez.
- Domnule procuror.
Victor.
-Conta?
-Pregătește caii, Ne întoarcem.
Acum că Villefort Și-a lăsat garda jos,
Ne putem pregăti atacul.
Mă îndrept spre sud.
Mă voi întoarce la petrecerea lui Danglars. pentru împlinirea a 20 de ani a fiicei sale.
ma bazez pe tine,
André, să mă apropii de ea.
Și în tine, Haydée, Pentru a-l fermeca pe Albert.
-Redirecţiona.
Bun.
- Poate găzdui până la 600 de sclavi, 700 dacă mă împingi puțin, dar...
Sunt un umanitar.
L-am numit Hercule.
-Mama a spus că asta e linia. de oameni destinati lucrurilor mari.
Și aceasta este... linia ta de dragoste.
Și aici am citit că...
- Trebuie să-ți spun ceva.
-Da?
-As vrea sa te iubesc,
dar nu pot. -Știu.
Nu-mi vei oferi
Sentimentele Ai pentru Suzanne.
- Va fi secretul nostru.
Va fi bine conservat.
-Știu cum e fi dublu.
Neputând spune cine ești.
Eu voi fi alibiul tău.
- A sosit timpul să te răscumpări.
- Retrăiesc în vise
Fiecare secundă din acele momente cu tine.
O voi duce la noaptea mea amintirea ochilor tăi,
și nu vreau să vorbesc cu nimeni
Nu risipi Ecoul cuvintelor tale
care încă îmi tremură în inima.
Îți țin scorul aproape de mine.
Imi place din cauza imaginii Îmi dă din tine,
dar si si mai ales pentru memorie Va rămâne pentru totdeauna,
aceea a unui moment din viata Asta merită o viață întreagă.
-Ne vedem mai târziu. -Ne vedem mai târziu.
-Prinţ.
-Eugénie, această petrecere este o reflectare a ta, vibrant si vesel.
- Mulțumesc, Andrea.
-Îi vei spune contelui de Monte Cristo? Printre invitații tăi?
-17.
-17?
-Ești al 17-lea sa-mi pun intrebarea asta.
-Si ce raspunzi la fiecare?
-Nu vor fi 18. Iată-l.
-Scuzați-mă.
domnisoara.
conte, ai avut o călătorie bună? -Minunat.
Multumesc. -Eugenie este neliniştită
Să te revăd, domnișoară.
Numără, pot?
-Cu mare plăcere.
- Contele știe? Ce ne-am întâlnit?
-Nu i-am spus nimic.
- Ai fi ghicit? -Numai Dumnezeu știe de ce este capabil.
-Nu sunt frumoase?
Par atât de dornici să trăiască.
-Unul este mereu dornic să fie fericit.
Nu?
- Onorează-mă cu brațul tău.
Vreau să fac niște pași.
-Îți tremură mâna.
Pari rece.
- În familia mea, Avem mâini reci, dar inimi calde.
Aici, asta ne va încălzi.
Strugurii noștri nu sunt atât de buni ca in Sicilia
dar vei fi iertator cu soarele nostru nordic.
-Plânge.
Îmi cer scuze, dar...
Eu nu beau niciodată.
- Măcar vei mânca ceva?
-Va trebui să refuz din nou.
-Domnule conte, există un obicei arab Asta face prieteni eterni
cei care au împărțit pâinea și sarea sub același acoperiș.
- Știu, doamnă.
Dar suntem la Paris. și nu în Tanger.
Nu există prietenie eternă aici. decât să împartă pâinea și sarea.
-Dar la urma urmei... Suntem prieteni, nu?
-Desigur.
De ce nu am fi?
-Deci, în lipsa pâinii și a sării, Împărtășește-mi câteva amintiri.
-Ce ai vrea sa stii?
- Este adevărat că ai văzut atât de multe,
Am călătorit mult,
a suferit atat de mult?
- Ce te face să spui asta?
-Ochii tăi.
-Există dorință în fiecare călător găsi sau scăpa de ceva.
-Ai gasit-o?
-Nu mi-am terminat călătoria.
-Locuiești singur?
-Nu am nici sora, nici fiu, nici tata.
O am doar pe Haydée care sunt sigur că mă va părăsi în curând.
-Cum poti trai asa?
Fara nimic Ce te leagă de viață?
-M-am îndrăgostit de o tânără.
Că aveam de gând să mă căsătoresc.
Cu ani în urmă.
Dar când a venit războiul și m-a luat de lângă ea...
Am crezut că mă va iubi suficient. așteptați-mă
Să-mi rămâi fidel la mormânt.
Dar când m-am întors,
Era căsătorită.
Poate că am avut o inimă mai slab decât alții.
am suferit mai mult decât și-ar fi dorit.
Asta e tot. -Acea iubire a rămas în inima ta?
-Chiar iubim o singură dată.
Nu-i aşa?
-Ai mai văzut-o?
-Nu.
-Nu?
-Nu.
- Ai iertat-o Pentru suferința ta?
-Poți doar să ierți Cei care cer iertare.
-Și dacă ți-a cerut iertare astăzi?
-Cumpără L'Impartial! Flota Danglars furată în Marsilia!
L'Imparțial, doamnelor și domnilor! Cel imparțial!
Cumpăra!
-Cum pot fi furate navele? Într-un port în plină zi?
Erau măcar asigurați?
-Ce crezi?
-Acțiunile Danglars scad.
Dar datorită telegrafului armatei,
Danglars vor învăța repede Că nu s-a întâmplat nimic cu adevărat.
-Trebuia să le furi navele.
-Totul vine la cei care așteaptă.
-Ești în siguranță. Navele tale sunt bine.
-Că? -Impartialul a mințit.
- „Flota Danglars este încă
„la plutire, acostat în portul Marsilia”!
Multumesc. Vă mulțumesc, prieteni.
-Danglars își va aminti cuvintele mele. si te vei gandi...
-Asta e o lovitură din partea noului proprietar de la L'Impartial,
Dragul nostru Lord Halifax.
-Exact.
- Montecristo avea dreptate.
Englezul își folosește ziarul speculez pe cheltuiala mea.
-Trebuie să publicăm o negare.
-Cu plăcere.
-Nu înțeleg. Necesitate...
-Shhh!
Auzi?
Auzi.
Sunetul frumos.
Acel mic sunet drăguț.
Sunetul banilor care cad.
-Nici eu nu înțeleg.
-Gândește-te. El știe ceva. Nimeni nu știe asta încă.
Joci poker. și știi mâna adversarului tău.
Cu ce ​​​​vă ocupați? -Ridic.
-Acțiunile sunt la pământ.
Dacă le cumpăr din nou acum, în două zile, Voi face un profit mare.
Cea mai bună mișcare a mea.
-Vă răscumpărați acțiunile?
Cât ar costa asta?
-500 de milioane. -500 de milioane?
-500 de milioane. Dar asta trebuie făcut astăzi.
Înainte de închiderea pieței și înainte ticălosul ăla din Halifax o face.
-Cum găsim 500 de milioane? pentru seara asta?
-Merg să-l văd pe cel mai mare dușman a acelui lord Halifax.
- Îmi pare rău, baron, dar...
Marea mi-a adus mereu ghinion.
Nu le voi mai cumpăra acțiunile.
-Conta. - Cu toate acestea,
Nu refuz niciodată să ajut un prieten. și pedepsește un dușman.
Așa că îți împrumut acești bani. și poți face ce vrei cu ea.
- Și îți pot garanta o rată a dobânzii de 20%.
- Îți împrumut bani Fără interes.
În Sicilia se spune:
„Nu te vei îmbogăți „pe cheltuiala unui prieten”.
-Insist.
Mi-au făcut o ipotecă pe toate proprietățile mele.
Deci, nu este. pentru 500 de milioane, dar...
200 de milioane, promit.
-Nu, barone, îmi este suficient cuvântul tău.
-În Franța se spune:
„Conturile bune fac prieteni buni”.
-Foarte bine atunci. Pentru prietenie, Accept garanțiile tale personale.
- Într-o săptămână, te-am fi platit.
- Vom face asta Halifax plătiți scump
-Plângerea este acum gata.
Mă voi ocupa personal de asta a procedurilor urmate împotriva sa.
-Abia aștept să fiu în instanță. pentru a fi martor la această execuție.
- Domnule Halifax, proprietarul L'Impartial,
Azi chemat la bar
Pentru a răspunde acuzații de defăimare,
A trebuit să părăsească țara în grabă.
Dar el se angajează pentru a avea reprezentantul dvs
în fața acestei instanțe la ora 14.00.
-Domnule judecător, deja a durat prea mult.
Acestea nu sunt bulevarde.
-Întreb reprezentantul de la domnul Halifax să se identifice.
-Ce faci? Acest lucru nu sa terminat încă.
- Eu sunt reprezentantul de Lordul Halifax.
sunt in fata ta
pentru că L'Impartial este acuzat a răspândirii de știri false.
Dar afirm aici
că corăbiile lui Danglars De fapt, au dispărut.
-Prostii, Flota mea este în Marsilia!
-Asta e o farsă!
-Ce dovezi ai? - Ai nevoie doar
contact Autoritatea portuară din Marsilia.
-Deci persisti în pretențiile tale?
-Insist și semnez, Onorată Instanță.
dar vreau s-o fac sub numele meu adevărat.
-Ai unul fals?
-Sunt cunoscut cu numele Andrea Cavalcanti.
După ani de zile pe străzi, Am fost primit de un mare
și familie bogată a aristocrației italiene.
Am crescut ca un hoț
și a ajuns să fie prinț.
Nu este o profesie mai sinceră, dar mult mai plăcut.
E aici, la Paris, că mi-am găsit în sfârșit tatăl adevărat.
M-am născut pe 3 noiembrie 1815.
La Auteuil.
- Domnule judecător, ați putea...?
Învinuitul prezintă probe De ce o pretinzi?
-Ajung la asta, domnule procuror.
Răbdarea ta va fi răsplătită.
Sunt ticălosul unui aristocrat francez. si iubitul lui!
Mama nu știe că sunt în viață. pentru că... tatăl meu
i-am spus că am murit la naștere.
M-a învelit în pânză și m-a îngropat de viu.
- Vorbești, domnule. de tentativă de pruncucidere.
-Asta ar fi trebuit să se întâmple.
Da mătușa mea Nu mă dezgroasem.
- Pe cine acuzi?
-Un om respectabil...
Pe care îl cunoașteți cu toții.
Stema lui este pe această pânză.
Tatăl meu...
este nimeni altul decât bărbatul în faţa mea.
procuror Villefort.
-Tăcere!
Sau voi evacua camera. -Calomnie!
te voi da in judecata!
-Domnule. Cavalcanti,
Intelegi seriozitatea? De acuzațiile tale?
Nu mă voi mulțumi cu o cârpă, Chiar și pătată de sânge.
-Te va aduce procurorul dovada a ceea ce pretind eu.
-Dar tu delirezi! -Tată.
Nu o forța pe mama mea vin să depună mărturie.
Cred că a suferit deja destul.
- Procesul este suspendat
pe durata unei anchete. Curățați camera!
-Și unul.
-Hai, Victoria, hai sa mergem! Îmi pare rău.
Să trecem.
-De ce nu mi-ai spus adevărul?
-Tatăl tău mă dorea ca ginere, dar...
Pur și simplu nu poate fi, Mama ta este și a mea.
Nu uita liniile vieții tale.
Fii fericită, sora mea.
-Conta!
Conta!
Această poveste nu are sens. Înotăm în nebunie.
Navele mele erau încă în Marsilia ieri. eu...
Voi avea nevoie de un... o întârziere a rambursării.
Da...
-Nu mai ai nimic, barone.
Tot ce a fost al tău este acum al meu.
Singurul lucru care ți-a mai rămas Acestea sunt haine?
Pleacă din Paris și poate Nu o voi lăsa pe soția ta
iar fiica ta va muri de foame.
-Dar, conte, eu...
- Mă găsești brutal, barone?
„Nu numai că știu,
Dar sunt mândru de asta.”
Ar trebui să-ți însoțești soția acasă.
Ea pare destul de palidă.
-Și doi.
-Părinte!
De la Angele.
-Evadare!
-Nu!
Deoarece?
-Nu plânge.
-Știam că se va termina așa.
O știam deja.
- Haydée!
A neascultat.
-A neascultat?
Ce a neascultat?
Nu l-ai învățat nimic dar ura.
Ai pus pumnalul ăsta În mâna lui.
- Durerea ta este cea care vorbește.
L-am iubit ca pe un fiu.
-Si tu ma iubesti?
Ai de gând să o faci și tu? Să mă sacrifici pentru răzbunare?
-Asta nu este răzbunare.
Este dreptatea.
Nu-ți uita lacrimile, Haydée, țipetele mamei tale
și sângele tatălui tău.
Și numele celui care i-a trădat.
Nu uitați numele lui!
-Daca ma iubesti
cat te iubesc, Nu te uita să mă mai vezi.
Ești prea nobil la inimă. nu inteleg
Îmi păstrez puterea de a lupta împotriva mea și bea-mi lacrimile.
Fii fericit departe de mine, O meriti.
-Alberto?
-Alberto.
Eşti nebun.
Nu poți sta
- Haydée, te cunosc de putin timp...
- Pleacă.
Fugi de mine cum fuge cineva de ciumă.
Îți voi aduce nenorocire. -Dar fugi cu mine.
Îți jur, Haydée,
În loc de disperare, Este fericirea pe care ți-o promit.
-Nu mă cunoști. Nu-l cunoști pe Contele.
- Haydée...
-Daca ma iubesti cat te iubesc...
Spune-mi la revedere.
Te implor.
Spune!
-Îți spun atunci
mărturisind lui Dumnezeu, Cine îmi citește cea mai adâncă parte a inimii...?
Te vreau O viață fericită fără memoria mea.
La revedere iubirea mea.
-Aceasta privire.
-Fără tine viața mea este pierdută.
Ghinionul meu, adevărat.
-Ceea ce ai de gând să faci?
-Dar fii sigur că, Îmi voi ține promisiunea.
-Dar te rog, vei trăi?
- Și ce contează pentru tine?
În ochii tăi sunt deja mort.
-Să fugim.
- Haydée.
Daca vrei sa te alaturi Familia Morcerf,
Albert merită să știe
povestea ta
Daca taci, Voi fi obligat să vorbesc în numele tău.
Chiar ar trebui să vorbesc?
în numele tău?
-Numără, te rog.
-Haydée este fiica...
-Arestare!
voi vorbi.
Tatăl meu a fost un bărbat ilustru cunoscut sub numele de Ali Tebelin.
Pașa lui Janina.
Aveam 10 ani
Când l-au ucis în fața Eu și mama mea.
Primise un soldat francez.
care trebuia să fie aliatul nostru.
Chiar și după ce a fost sfâșiat de o duzină de gloanțe,
tatăl meu
Încă am găsit puterea de a ataca
Omul care o vânduse
scoțându-i unul dintre ochi.
Nu am mai văzut-o pe mama.
Acel ofițer cu un singur ochi m-a vândut ca un sclav
unui trib vlah din Balcani.
Numele lui era... -Asta e de ajuns.
-Alberto.
-M-ai manipulat. -Te-am avertizat.
-M-ai folosit. - Ai putea regreta cuvintele tale.
-Crezi că mă poți speria? -Nu ma provoca.
-Albert, te rog.
Conta!
-Mi-ai luat totul. În afară de numele meu, pe care l-ai pătat.
-Nu!
Oh, conte, te implor!
-Îți iau mănușa ca fiind aruncată.
o voi returna înfăşurat în jurul unui glonţ mâine.
-Nu ai milă?
-I-ai arătat ceva lui Edmond Dantès?
Uită-te la mine.
Nu sunt nimic mai mult decât ars a unui destin surd şi orb.
Fernand de Morcerf va ști Ce știa tatăl meu.
- Dacă îl ucizi pe Albert,
„Dumnezeu este cu mine, pentru mine”.
Vei fi un criminal.
-Biblia spune că copiii vor plăti pentru crimele părinților lor.
Jacopo, urmează-o.
Lasă-ne, Jacopo.
Doamnă.
Ce faci aici?
-Edmundo, nu-mi vei ucide fiul.
-Ce nume ai spus?
-A ta.
-Nu este doamna de Morcerf
Cine este în fața ta este Mercedes.
-Nu cunosc pe nimeni cu acest nume.
-Te-am recunoscut când te-am văzut.
Și chiar fără să te văd, ți-aș fi recunoscut vocea.
Mintea mea s-a luptat, dar inima a știut. De atunci te urmăresc, te urmăresc,
Caut ce vrei tu în Morcerf.
-Fernand, vrei să spui, doamnă.
Din moment ce ne amintim prenumele.
-Vinovatul sunt eu.
Eu sunt cel căruia îi lipsește puterea In lipsa ta.
Eu sunt cel căruia îi lipsește credința în moartea ta.
eu! -Deoarece? De ce ai fost singur?
De ce am lipsit? De ce am fost arestat?
De ce am fost declarat mort?
-Nu știu.
-Îmi imaginez că nu-ți mai scrie. scrisori de dragoste,
dar vei recunoaște cu ușurință Scrisul lui de mână.
Aici.
Uite Mercedes.
Asta a scris soțul tău.
la Villefort acum douăzeci de ani.
Trebuie să mă răzbun, Mercedes. Este necesar.
-Atunci răzbună-te, Edmond.
Dar despre vinovați.
Răzbună-te pe Fernando, care te-a trădat, Răzbună-te pe mine, dar iartă-l pe Albert.
Dacă ai ști toate rugăciunile...
Dacă ai ști toate lacrimile am varsat...
-Tu ți-ai pierdut tatăl în singurătate?
Ai văzut pe cine ai iubit? În brațele rivalului tău?
- Ai văzut toate astea? -Nu.
-Da.
-Dar îl văd pe bărbat Pe care nu am încetat niciodată să-l iubesc
dispus să devin ucigașul fiului meu.
-Ce vrei?
Vrei ca fiul tău să trăiască?
El va trăi.
-Multumesc.
Mulțumesc, Edmond.
te regasesc.
Cum te-am visat mereu, Așa cum te-am iubit mereu.
-Trebuie să ne luăm la revedere.
-Pa! Pa?
-Dacă renunț să-mi iau dreptatea în propriile mâini,
Renunț la ceea ce mă ține în viață.
Duelul va avea loc mâine.
La revedere Mercedes.
-Lord Alberto de Morcerf,
Ați contestat public Contele de Monte Cristo.
Duelul va avea loc la douăzeci de pași, la ordinele mele.
Prioritate celui ofensat.
Gata.
Mai departe, domnilor!
Foc!
-Cred că văd în ochii tăi Un indiciu de dezamăgire.
-Nu te voi ierta niciodată pentru că i-a luat viața
și pentru că mi-ai smuls inima.
-Deci l-ai iubit.
-L-ai iubit?
Totul m-a făcut să-l urăsc, Dar cine știe de ce cineva se îndrăgostește?
Poți încerca să raționezi cu tine însuți, dar deja e prea târziu.
Ți-ai pierdut echilibrul.
Vocea ta secretă îți șoptește ca nu mai sunt posibilitati.
Dar în loc să asculți acea voce, Am auzit-o pe a ta.
Am cauzat nenorocirea ta și a mea!
Ce voi face cu această iubire? Ce nu i-am dat?
Cu aceste cuvinte pe care nu ti le-am spus?
-I-ai spus.
Și i-a auzit.
-Alberto...
-Conta!
- Fugi, acum.
Fugi și nu lăsa pe nimeni să te însoțească. fură-ți fericirea
-Edmond!
Edmund!
Edmund, arată-te!
-Te asteptam.
-Îți arăți în sfârșit adevărata ta față.
-Am căutat să-l cunosc pe al tău.
Pentru a afla cine ai fost.
Așa că ți-am urmat pașii.
Am fost în toate locurile în care ai fost.
I-am cunoscut pe toti:
prietenii tăi, camarazii tăi de arme, Dușmanii tăi, toți...
Pe cine nu ai tradat?
Cui i-ai ramas fidel?
Peste tot ți-ai arătat adevărata față.
-Am pierdut
credinta in om,
În ziua în care m-ai trădat.
- Ar fi trebuit să mă omori.
-Nu e niciodată prea târziu.
Scoală-te.
-Uită-te la mine.
Uită-te la mine!
-Omoara-mă.
- Întotdeauna găsim măreția în morţi
Până la urmă, îi iertăm.
Nu vreau să te ierte nimeni.
Mercédès, am venit să-mi iau rămas bun.
unde viata Ne-a distrus,
Acum douăzeci și unu de ani astăzi.
S-au spart atât de multe în interiorul meu și în jurul meu de atunci,
Că omul pe care l-ai cunoscut nu mai există.
Am promis să te iubesc până la moartea mea
si mult dupa aceea,
Și te voi iubi mereu,
dar nu mai este în puterea mea Pentru a-ți aduce fericire.
Nu pot decât să vă ofer Confort acum.
Copilul tău va fi fericit.
Albert și Haydée vor trăi istorie Că nu am putea trăi.
Fericire copiilor noștri
Cine ne va supraviețui? și gustă dulceața iubirii.
În timp ce îți scriu, Îmi trăiesc ultimele momente cu tine.
Tot ce va urma va fi doar amintiri.
Te voi lua cu mine peste mare,
Singurul loc de pe pământ unde totul este orizont
și unde nu există urme lăsat de bărbați.
Trăiește și fii fericit.
Nu uita niciodată,
până în ziua în care providenţa Ne putem întâlni din nou,
că toată înţelepciunea omenească Este cuprins în aceste două cuvinte:
așteaptă
si speranta.
Edmundo Dantes,
Contele de Monte Cristo.