‫- כשהחיים נותנים לך מנדרינות -‬
‫אפשר לקבל עוד מרק דיונון?‬
‫בטח.‬ ‫-כמובן.‬
‫אנחנו קוראים את זה או לא?‬
‫"בכפר …"‬
‫ברוכים הבאים!‬
‫תצטרכו לחכות קצת.‬
‫נקרא לכן בקרוב.‬ ‫-תודה.‬
‫חכו כאן רגע.‬
‫חבר'ה, אמרתי לכם שהתור כאן ממש ארוך.‬
‫וסוף סוף, הפעמונים החלו לרקד בלב היער.‬
‫בקול גיהוץ כרטיסי אשראי.‬
‫אני לא יכולה לפרוש, הכול בגלל אה-סון.‬
‫שערוריית "דאמפלינג הזבל" משפיעה‬ ‫אפילו על חנויות דאמפלינג בעבודת יד.‬
‫הסיוט שמסעדות העוף חוו בתקופת שפעת העופות‬
‫מגיע למסעדות הדאמפלינג.‬
‫צ'וי ג'י-וו הייתה פה.‬
‫תני לי לעטוף לך את זה.‬
‫אני אכין לך ביס מדהים. הנה.‬
‫תפתחי.‬
‫תפסיקי לבהות בלקוחות‬ ‫שמבקשים עוד מרק דיונון.‬
‫בואי נאכל את זה.‬ ‫-תפתרי מה שצריך לפתור.‬
‫הכלה שלך היא ברמה אחת מעל שלי.‬
‫אני לא רוצה. תאכל את זה אתה, סבא.‬
‫למי תיתני את זה?‬
‫לאיזה סבא תיתני את זה? למי מאיתנו?‬
‫הנה. נכון.‬
‫אתה לא יכול לשאול בפה פתוח.‬
‫אפשר לקבל עוד מרק דיונון?‬ ‫-כמובן!‬
‫עוד מרק, בבקשה.‬ ‫-גם בשבילנו.‬
‫כן, כמובן.‬
‫היי, למה את שמה כל כך הרבה דיונון?‬ ‫בגלל זה הם מזמינים סירים שלמים.‬
‫תוסיפי מרק דיונון לתפריט‬ ‫או שלא יישאר לך כלום.‬
‫אנחנו צריכים להעסיק אנשים.‬ ‫זה יותר מדי עבודה בשבילך.‬
‫מי אמר שזה יותר מדי בשבילי?‬
‫הכסף הארור הזה גרם לאמא שלי לרקוד.‬
‫"הגשם שוב יורד‬
‫"אני שר ורוקד…"‬
‫למה את יורדת ככה במדרגות?‬
‫עברת את גיל המעבר?‬
‫אני לא יודעת. זה מוזר.‬
‫אני כל כך מאושרת. ככה זה מרגיש שיש כסף?‬
‫אנחנו כל כך עסוקים מהבוקר עד הלילה.‬
‫אבל לא קשה להמשיך כשהקופה ממשיכה להתמלא.‬
‫את שמחה?‬
‫כן, אני שמחה כל כך.‬
‫אולי האלים התקמצנו עלינו‬ ‫רק כדי לברך אותנו בבת אחת.‬
‫משלוחים בזמן המונדיאל.‬
‫חנויות פטורות ממכס בג'ג'ו.‬
‫הם גם צילמו את "אול אין" בג'ג'ו.‬
‫"ג'ונגגונארה" עזר לנו לתפוס את צ'ול-יונג.‬
‫שחקנית פרסמה את המסעדה שלנו.‬ ‫איך כל זה קרה?‬
‫זה מרגיש כאילו אנחנו צוברים‬ ‫בונוס רציני כרגע.‬
‫מותק, אתה יודע מה?‬
‫אנחנו צריכים לטייל.‬
‫בוא ניסע לגואם ולסין.‬
‫מי-סוק הארורה מטיילת לה,‬ ‫למה שאני לא אוכל גם?‬
‫למה את תמיד אומרת, "מי-סוק הארורה"?‬
‫אם כל יום היה ככה,‬ ‫הייתי רוצה לחיות אלפי שנים.‬
‫"הגשם שוב יורד‬
‫"אני שר ורוקד…"‬
‫הוריי החרוצים, שפעם חרשו שדות סלעיים,‬
‫הפכו לאנשים שבנו ציוני דרך.‬
‫- מסעדת הדיונון המקורית -‬
‫מי-סוק, הארורה הזאת.‬
‫איך היא מעזה לקרוא למקום שלה "המקורי"?‬
‫השתלטת על כל הדיונון בג'ג'ו?‬
‫יש לך פטנט על זה?‬
‫אז יש לך פטנט‬ ‫של רכיבה על ההצלחה של מישהו אחר?‬
‫לא, רגע. אולי פטנט למסז' בכפות הרגליים?‬
‫אמרתי לך,‬
‫נתפסו לי הבהונות!‬
‫תשני את השלט שלך.‬
‫תשני את התפריט שלך!‬
‫תניחו לה.‬
‫האמת שאני אסירת תודה.‬
‫יותר טוב שהיא תתחרה איתנו על אותו הדבר.‬
‫כן? למה?‬
‫הדבר האמיתי‬ ‫תמיד נמכר טוב יותר בסמוך לחיקוי.‬
‫אדוני, אפשר לקבל עוד מרק דיונון?‬
‫כן, כמובן.‬
‫תחתום פה, בבקשה.‬
‫- מרק דיונון‬ ‫4,000 וון -‬
‫הייתה מישהי‬
‫שאפילו אמא תמיד תפסיד מולה.‬
‫היי, בת שלי.‬
‫אמרתי לך שאני רוצה לאכול את זה בעצמי!‬
‫אני! אני! אני רציתי.‬
‫אני רציתי!‬
‫וגם לי הייתה מישהי כזאת.‬
‫אמא!‬
‫אני רציתי לעשות את זה!‬
‫אפילו אישה בגיל 37 האיום הייתה צריכה אמא.‬
‫אוי ואבוי. בואי.‬
‫אני מבינה שהיא בגיל ארבע הנורא,‬ ‫אבל איך היא עשתה את זה?‬
‫רק האכלתי אותה.‬
‫האכלתי אותה כשהיא רצתה להאכיל את עצמה.‬
‫תגידי, "ביי-ביי" לאמא.‬
‫ביי-ביי, אני אחזור בקרוב!‬
‫שמתי לב רק לבת שלי,‬ ‫ואמא שלי שמה לב רק אליי.‬
‫היא רזתה.‬
‫אני אחזור.‬
‫היא כזאת ילדה ערמומית, משחקת אותה ביישנית.‬
‫הכרתי את אלפי הבעות הפנים של הבת שלי,‬
‫אבל בקושי יכולתי לדמיין‬ ‫את הבעות פניה של אמא שלי.‬
‫לא היה לי מושג אז‬
‫שיום אחד אזכור את אמא שלי‬
‫רק מהבעות הפנים הנבוכות שלה בתמונות.‬
‫אוי, ילדה עקשנית שכמותך.‬
‫למה את לא מקשיבה לאמא שלך?‬
‫אפילו שאת הנכדה שלי,‬
‫זה קצת מצער אותי‬ ‫כשאת עושה לבת שלי יותר מדי צרות.‬
‫האישה שאת לוקחת כמובנת מאליה בעולם‬
‫היא האישה‬
‫שהכי יקרה לסבתא.‬
‫בבקשה תקלי על הבת שלי.‬
‫בבקשה תשמרי על הבת שלי לעוד הרבה זמן.‬
‫בסדר?‬
‫"נומי, נומי, לכי לישון‬
‫"התינוקת שלי ישנה עמוק…"‬
‫משום מה…‬
‫ברצינות?‬
‫להגיד "תודה" הרגיש כל כך מביך.‬
‫מי ביקש ממך לנקות את הבית?‬
‫ולמה ניקית את השירותים?‬
‫תחזרי לישון. אמרת שזה יום החופש שלך.‬
‫אמא, זו בדיוק הסיבה‬ ‫שאני לא רוצה לקרוא לך הנה.‬
‫היי, בת 37 נוראית,‬
‫פשוט תגידי תודה.‬
‫אני יודעת איך את מרגישה רק לפי הגבות שלך.‬
‫אז רק תניחי אותה.‬
‫אמרת שאת עושה כוסות רוח לגב.‬
‫אני נשבעת,‬
‫סא-בום היא הדבר הראשון בחיים שלי‬
‫שגרם לדברים לא לקרות כמו שאני רוצה.‬
‫איך היא יכולה להיות כל כך עקשנית?‬ ‫היא אף פעם לא אומרת "כן" בפעם הראשונה.‬
‫זה מגיע לך.‬
‫יש לך בת בדיוק כמוך.‬
‫בכנות, גם אתה התעצבנת, נכון?‬
‫איך גידלת שלושה ילדים?‬
‫את צריכה תמיד לקחת את שוקי העוף‬ ‫ולעשות מה שאת רוצה בחיים.‬
‫את צריכה לחיות את החיים שלך‬ ‫כדי לא תנטרי טינה.‬
‫אם תמשיכי לפקפק‬ ‫אם זה שווה את זה ולתהות אם זה נכון,‬
‫אפילו הבת שלך תדע.‬
‫היא תדע רק מלהסתכל על הפנים שלך.‬
‫את כל היקום של סא-בום עכשיו.‬
‫אבל‬
‫זה לא יחזיק מעמד זמן רב.‬
‫יום אחד,‬
‫את תהיי דמות משנית בחיי הבת שלך בכל מקרה.‬
‫אז פשוט תעשי יותר ממה שאת רוצה לעשות.‬
‫אמא, יש לך חרטות?‬
‫לא יכולת לעשות כל מה שרצית.‬
‫עשיתי הכול כי רציתי.‬
‫או אה-סון היתומה הבודדה, או אה-סון המשרתת,‬
‫ואו אה-סון שנשרה מהתיכון.‬
‫התואר הנפלא ביותר שאי פעם היה לי‬
‫הוא אמא של גום-מיונג ואון-מיונג.‬
‫חייתי חיים יוצאי דופן בדרך שלי.‬
‫אל תרחמי על החיים שחייתי.‬
‫את יודעת,‬
‫אולי אין לי אינסטינקט אימהי.‬
‫לפעמים אני כל כך כועסת…‬
‫ובסוף אני צועקת על הילדה.‬
‫נראה לי שאני מתחרפנת.‬
‫מי הופכת לאמא בן לילה?‬
‫הבת שלך תגדל, וכך גם את.‬
‫סא-בום.‬
‫את שוב תלעסי את האוכל שלך‬ ‫100 פעם מחר בבוקר?‬
‫שוב תחליפי בגדים עשר פעמים?‬
‫למה את עושה לי כאלה חיים קשים כל בוקר?‬
‫למה?‬
‫אם אני אוכלת מוקדם, את הולכת מוקדם יותר.‬
‫כשאני מסיימת לאכול ולהתלבש,‬
‫את הולכת לעבודה.‬
‫בגלל זה עשית את זה? לא רצית שאני אלך?‬
‫אני מצטערת שצעקתי עלייך באותו יום, בסדר?‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫בואי הנה.‬
‫אוי.‬
‫אמא אוהבת אותך, סא-בום.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך, בסדר?‬
‫נשיקות.‬
‫הבת של אמא גדלה להיות אמא בעצמה.‬
‫אמא קיוותה שהתקופה שלה‬ ‫עם ילדה משלה לא יהיה קשה מדי.‬
‫- גום-מיונג: תה ג'ינג'ר‬ ‫סא-בום: ירקות קצוצים -‬
‫- צ'ונג-סאופ: שום שחור -‬
‫במשך כל חייה,‬
‫אמא הייתה צריכה לחתוך ולהדביק את הזמן שלה.‬
‫מותק.‬ ‫-מה?‬
‫נכון הכסף שחסכנו כדי לקנות לסא-בום פסנתר?‬
‫אפשר להשתמש בו בשביל אמא ואבא שלי?‬
‫פשוט יש לי תחושה‬
‫שאתחרט אם לא אעשה את זה עכשיו.‬
‫מותק.‬
‫כן?‬
‫למה את שואלת אותי?‬
‫את זו‬
‫שמקבלת את ההחלטות.‬
‫מה עכשיו? שאני אוריד גרביים שוב?‬
‫מטופל 109, אנא גש לחלון מספר שתיים.‬
‫אז כמה זה?‬
‫הבדיקות יקרות יותר בסיאול, נכון?‬
‫אני צריכה לשלם כדי שתפסיקו לדחות את זה.‬
‫גם הורים צריכים לכבד את הילדים שלהם.‬ ‫בכך שתשמרו על הבריאות שלכם, בסדר?‬
‫רק בדיקת דם בשבילי.‬
‫אבא, הכאב בברך שלך כרוני.‬
‫אמא, כוסות רוח לא מרפאות הכול.‬
‫אז כמה זה עולה לשנינו?‬ ‫-אני רק אעשה בדיקת דם.‬
‫היי, יונג-גון!‬
‫אני בסיאול.‬
‫לא, אני לא יכול לבוא.‬
‫עכשיו שאנחנו במצב טוב…‬
‫כן, נכון.‬
‫…הוא לומד לנגן על גיטרה. גיטרה אקוסטית.‬
‫אבא? גיטרה?‬
‫כן. פשוט תמשיך בשיעור בלעדיי.‬
‫לאחרים היה זמן ליהנות מנגינה,‬
‫אבל אבא שלך לא זכה לנסות אפילו פעם אחת.‬
‫קים קוואנג-סוק הוא האליל שלו.‬
‫בחייך.‬
‫יש לו תחביב בפעם הראשונה בחייו.‬
‫- הנחיות זהירות לאנדוסקופיה -‬
‫אמרתי לך שהיינו צריכים להסיר‬ ‫את כתמי השמש שלך.‬
‫מתי הזדקנת כל כך?‬
‫לא, מה שאני אומר זה…‬
‫אני לא רוצה ללכת.‬
‫מה קרה?‬
‫מישהו כל הזמן מבקש ממך לבוא?‬
‫העניין הוא…‬
‫שאני לא יכול ללכת לבנות את המחסום.‬
‫לא כדאי שאלך לבנות את המחסום.‬
‫דונג-מיונג…‬
‫לא כדאי…‬
‫דונג-מיונג…‬
‫דונג-מיונג.‬
‫אבא…‬
‫דונג-מיונג.‬
‫במשך זמן רב, אבא המשיך לקרוא…‬
‫דונג-מיונג!‬
‫את השם שלא הצליח להביא את עצמו לומר קודם.‬
‫דונג-מיונג.‬
‫באותו יום, אמא ראתה…‬
‫דונג-מיונג.‬
‫…איפה אבא היה כלוא בפעם הראשונה.‬
‫מחסום?‬
‫- מרכז אנדוסקופיה -‬
‫"לא הייתי צריך ללכת לבנות את המחסום."‬
‫"לא הייתי צריך ללכת."‬
‫זה מה שהוא אמר.‬
‫אבא שלך גם חזר ואמר את השם של דונג-מיונג.‬
‫ואז הבנתי סוף סוף‬
‫למה לא הצלחנו לדבר על דונג-מיונג.‬
‫טוב,‬
‫שאלתי מתי ירדימו אותי,‬
‫אבל אמרו שאני יכול ללכת כי הם סיימו.‬
‫אבא, אתה לא רעב? אני אביא לך מה שתרצה.‬
‫בטן חזיר?‬ ‫-בטן חזיר?‬
‫כן.‬
‫בתוך ליבם…‬
‫נח קבר,‬
‫זעיר אך עצום.‬
‫וואו.‬
‫ביפ.‬
‫אתה לא ייאמן.‬
‫באת הנה לבד לעשות את זה כל הזמן הזה?‬
‫חשבת שאני אבוא מחר, אז באת היום?‬
‫מחר זה היום.‬
‫הייתה לי הרגשה שתבוא היום,‬ ‫אז עקבתי אחריך.‬
‫אני בטוחה שדונג-מיונג רוצה לראות‬ ‫את שני הוריו ביום הולדתו.‬
‫זה שונה.‬
‫משפחות מתאספות יחד לבקר את קבר ההורים,‬
‫אבל איפה שהילד נח…‬
‫לא יכולתי להסתכל‬
‫לך בעיניים.‬
‫איך התינוק שלנו יכול להישאר לבד?‬
‫אוי, לא.‬
‫התינוק שלנו בטח מפחד שוב.‬
‫התינוק שלנו בטח מפחד.‬
‫צעדיהם פינו שביל חלק,‬
‫ולאורך כל ארבע העונות,‬
‫הקבר שבו שכב ילדם נשאר המסודר מכולם.‬
‫היכן שדונג-מיונג שכב,‬
‫הונחו דברים חמודים אך שוברי לב.‬
‫- כיתה א'‬ ‫יאנג דונג-מיונג -‬
‫בוא.‬
‫בוא נלך הביתה.‬
‫חזרה הביתה.‬
‫עכשיו אני סוף סוף מבינה‬ ‫למה לא הצלחנו לדבר‬
‫על דונג-מיונג.‬
‫כשהאשמה גוברת על הכמיהה,‬ ‫היא לעולם לא תוכל להפוך לזיכרון אהוב.‬
‫הוא היה הכי צעיר, והערצנו אותו.‬
‫הוא היה פשוט מלאך.‬
‫לפחות זכינו להחזיק מלאך במשך ארבע שנים.‬
‫הייתי עושה את הכול מחדש אם הייתי צריכה.‬
‫נוכל לפגוש אותו שוב בעולם הבא.‬
‫אנחנו מתקרבים ליום הזה.‬
‫אני לא רוצה.‬
‫אני מעדיף שדונג-מיונג לא יבקר אותי כשאמות.‬
‫התפללתי כל יום‬
‫שדונג-מיונג ישכח מאיתנו לגמרי.‬
‫בדיוק כמו שאני מתגעגע אליו,‬
‫אם הוא לבד‬
‫ומתגעגע אלינו, זה יהיה…‬
‫דאגתי שהקטן הזה לא יעמוד בזה.‬ ‫אם הוא יעמוד בגעגועים אלינו.‬
‫מתי אני אזכה לראות את זה?‬
‫מה שם השיר של היום?‬
‫"הדוד הכי מקסים."‬
‫דוד דונג-מיונג.‬
‫כשאמרתי לילדים, "זה הדוד דונג-מיונג",‬
‫זה הרגיש כל כך מוזר.‬
‫זה הרגיש מוזר, אבל…‬
‫שמחתי.‬
‫אולי דונג-מיונג ירגיש פחות בודד.‬
‫אתה יודע, זה מוזר,‬
‫אבל אני מרגישה שהפכתי לאמא פחות גרועה.‬
‫תקשיבי לי. מטבעך,‬ ‫איך את יכולה להיות אדם רע?‬
‫כלבים מביאים כלבים,‬ ‫ופרות מביאות פרות, נכון? הלו?‬
‫מה עם מלאך?‬
‫כן, מה איתו?‬
‫אמרת שדונג-מיונג הוא מלאך.‬ ‫-רגע.‬
‫כל לילה כשאת ישנה,‬
‫השקעתי כל כך הרבה מאמץ‬ ‫כדי לשמור על הגב שלך.‬
‫הייתי עסוק בניסיון לדחוף‬ ‫את הכנפיים בחזרה לגב,‬
‫אז לא יכולתי אפילו לישון.‬
‫אבא, יאנג סטאר רוצה לדבר איתך.‬
‫לא עם אמא? איתי? היא רוצה לדבר איתי?‬
‫תעירי את הילדים. בואי נלך הביתה.‬
‫היי, יאנג סטאר.‬
‫היא תופיע שוב בעיתונים?‬
‫אמא? היא כאן.‬
‫חשבתי שרצית לדבר איתי.‬
‫כן.‬
‫היא רוצה לדבר איתי, נכון?‬
‫כן.‬
‫מה קרה?‬
‫כן.‬
‫בדיוק כשהעניינים התחילו להשתפר,‬
‫כשהצרות הוסתו הצידה…‬
‫באמת?‬
‫מה? מה העניין?‬
‫…זה הרגיש כאילו האלים‬ ‫שילמו את כל מה שהגיע בבת אחת,‬
‫וכשזה קרה, נשמע קול.‬
‫"סליחה."‬
‫הם רק רוצים לעשות עוד בדיקה.‬
‫זה בטח שום דבר.‬
‫גם אם יש משהו, הכול בר טיפול עכשיו.‬
‫מר יאנג גואן-סיק.‬ ‫-כן.‬
‫חכה בבקשה ליד חדר בדיקות הדם.‬
‫איזו מין תפנית זאת?‬ ‫איך לב הפלדה יכול לעשות לי את זה?‬
‫אבא.‬
‫אל תדאג.‬
‫אל תפחד.‬
‫אני כאן. אני אהיה כאן, בסדר?‬
‫אני בכלל לא מודאג.‬
‫אני לא מכיר את הגוף שלי?‬
‫לא ידענו‬
‫כמה שברירי לב הפלדה היה באמת.‬
‫אמא.‬ ‫-כן.‬
‫אל תבכי, לא משנה מה יגיד הרופא.‬
‫זה לא יקרה לאבא שלך. זה לא.‬
‫אף אחד בעולם לא אדיב כמו אבא שלך.‬
‫אמא. אמא?‬
‫כן?‬ ‫-את לא סומכת עליי?‬
‫גם אם הוא חולה, אני פשוט אתקן אותו.‬
‫כן, אני סומכת עלייך.‬
‫כן.‬
‫אז אל תבכי מול אבא.‬
‫גם אבא קצת המום.‬
‫הייתה לך דלקת מפרקים שיגרונית במשך זמן רב.‬
‫סבלת את הכאב יותר מדי זמן.‬
‫לפעמים תסמינים של מיאלומה נפוצה‬
‫מאובחנים בטעות כדלקת פרקים שיגרונית,‬
‫מה שמוביל לעיכוב באבחון.‬
‫מיאלומה נפוצה הוא סוג של סרטן בדם.‬
‫אפשר לחשוב על זה‬ ‫כקרוב משפחה רחוק של לוקמיה.‬
‫אבא בקושי הכיר שיר פופולרי אחד,‬
‫והוא תמיד שאל, "זו סונג יו-רי?"‬ ‫כשהוא ראה להקת בנות.‬
‫זה היה מתסכל.‬
‫אבא רק רצה לדבר עם הבת שלו.‬
‫הוא גם היה אדם שרצה לנגן בגיטרה.‬
‫אבל לא ידעתי, או העמדתי פנים שלא ידעתי.‬
‫אנשים עם סף כאב גבוה‬ ‫מבקרים אחרי שהמחלה מחמירה.‬
‫זה כבר התקדם לאי ספיקת כליות. לא הרגשת?‬
‫בטח היית עייף מאוד.‬
‫אז…‬
‫מה יקרה עכשיו?‬
‫במצב הנוכחי,‬
‫ללא טיפול מיידי, זה עלול להיות מסוכן.‬
‫זה המצב.‬
‫האלים היו כל כך קשוחים כלפי אבא שלי,‬
‫שרק התחיל לאהוב את קים קוואנג-סוק.‬
‫כן.‬
‫את לא צריכה לאסוף אותנו.‬
‫גום-מיונג,‬ ‫אנחנו לא נעשה את זה רק ליום-יומיים.‬
‫אל תעשי את זה. את תתישי את עצמך.‬
‫תן לי.‬
‫אל תדאג.‬
‫אני אוודא שאתה תבריא.‬
‫אז הכול יהיה בסדר.‬
‫בוא.‬
‫עשרים וארבעה טיפולים של כימותרפיה‬ ‫המסו אפילו את לב הפלדה.‬
‫אמא שכחה איזו עונה זו הייתה.‬
‫היי, פרח-שמש. תראי את הפרחים האלה.‬
‫דברים כאלה נותנים השראה לשירים.‬
‫את כותבת את השירים שלך?‬ ‫מתי אני אזכה לראות אותם?‬
‫את כל כך אוהבת פרחים,‬ ‫אבל את מסתכלת רק על הרגליים שלי.‬
‫אתה תהיה בצרות רציניות‬ ‫אם אני אתן לך ליפול.‬
‫תסתכלי. בואי נסתכל עליהם ביחד.‬
‫בשנה הבאה, בוא נלך לג'אנגג'יאג'יה‬ ‫לראות את השלכת.‬
‫גם מי-סוק הארורה נסעה לשם.‬ ‫היא לא הפסיקה להשוויץ.‬
‫למה את מחזיקה את היד שלי כל כך חזק?‬ ‫את מפחדת שמישהו ייקח אותי?‬
‫אם אתה לא לצידי, אין לי אף אחד.‬ ‫אתה יודע את זה, נכון?‬
‫בטח שיש לך. הילדים שלנו.‬
‫אין לי.‬
‫לשניהם יש משפחות משלהם עכשיו.‬
‫הנטל היקר שלי.‬
‫אה-סון, הנטל שלי.‬
‫כילדים, רק המחשבה שלא היו לך‬ ‫דגי מוסר בבית של דוד שלך‬
‫הכעיסה אותי כל כך שלא נרדמתי.‬
‫מאז,‬
‫הנטל הזה תקוע לי בלב.‬
‫אז תדאג להתגבר על זה.‬
‫אם יחידנית היא גם נטל על הילדים שלה.‬
‫אל תיתן לי להזדקן לבד.‬
‫ברור. אני לא יכול להשאיר אותך מאחור.‬
‫אני לא מעז להשאיר‬ ‫את אה-סון היקרה שלי לבד מאחור.‬
‫זמנו של אבא עבר כמו פריחת הדובדבן.‬
‫זה היה קשה, נכון? זה לא עשה לך בחילה?‬
‫לא ממש. זה לא כאב כל כך.‬
‫ברור שזה כאב.‬
‫איך זה לא יכאב?‬
‫מר יאנג גואן-סיק.‬
‫כן.‬
‫תשתה את זה. תשתה, בסדר?‬
‫מר סאו ג'י-וון.‬ ‫-כן.‬
‫עשיתם את בדיקת הדם?‬
‫לא. אמרו לי למטה לבוא הנה קודם, אז…‬
‫כל הנהלים כתובים כאן.‬
‫אוי.‬
‫לכי, בבקשה.‬ ‫-סליחה?‬
‫צאי החוצה בבקשה.‬ ‫-טוב, זה…‬
‫את לא יכולה להיכנס.‬ ‫את צריכה להניח את אלה בחוץ.‬
‫נכון, לא ראיתי.‬
‫- נא להניח מסמכים במגש ולחכות -‬
‫זה כתוב פה.‬
‫גברת פארק גיונג-ג'ה. בואי, בבקשה.‬
‫אז זה בסדר שהוא יאכל בשר?‬
‫מישהו אמר שבשר לא טוב לו.‬
‫לאכול טוב זה טוב בשבילו.‬
‫ניפגש בחודש הבא.‬
‫ואדוני, זה בסדר אם הוא יקבל מוקסה?‬
‫שמעתי שמוקסה תהיה טובה בשבילו.‬
‫את מתכוונת לשאול על כל מה שמצאת באינטרנט?‬
‫מטופל 832.‬ ‫-הבא, בבקשה.‬
‫זה לא זה? יש לי מספר 832.‬
‫אי אפשר להביא מספר של הקבלה לדלפק התשלום.‬
‫הבנתי. אז המספר הזה…‬
‫זה כתוב שם.‬
‫טוב, זה…‬
‫לכי בבקשה לחלון שבע.‬
‫מספר 835 כבר לא פה?‬
‫תעשה את זה. פשוט תעשה את זה בשבילה!‬
‫כל כך הרבה עובדים כאן,‬
‫אז למה אתה לא יכול לעשות את זה‬ ‫בגלל אי ההבנה?‬
‫מה קרה?‬
‫ומה עם האנחות?‬ ‫למה אתה נאנח בפנים של מישהו?‬
‫מותק.‬ ‫-אף אחד לא יודע בהתחלה.‬
‫למה נזפת בה וגרמת לה להרגיש חסרת ערך?‬
‫אתם חושבים שאתם כאלה נהדרים?‬
‫אתם ממציאים דברים שרק אתם מבינים‬
‫ומתייחסים לאחרים‬ ‫כאל טיפשים אם הם לא מבינים.‬
‫היא גם חכמה. היא אפילו יותר חכמה ממך!‬
‫אמא, מה קרה?‬ ‫-היי, גום-מיונג.‬
‫ולמה את עסוקה? מה מעסיק אותך כל כך?‬
‫תמיד תבואי איתנו לבית החולים.‬ ‫זה הכלל מעכשיו. הבנת?‬
‫זה בגלל שאבא חולה.‬
‫הכאב עושה אותו עצבני.‬
‫כלומר, רק מיגרנה‬ ‫מספיקה כדי להטריף אותך, אז…‬
‫הוא לא כעס עלייך.‬ ‫את יודעת את זה, נכון?‬
‫את חושבת שאבא שלך תמיד בצד שלי, נכון?‬
‫הוא לא.‬
‫אם את ואני נריב,‬
‫אבא תמיד יהיה בצד שלך.‬
‫אולי אני מספר אחת שלו,‬ ‫אבל את מספר אפס שלו.‬
‫לאבא, את כמו הטבעת משר הטבעות.‬
‫מי שיתעסק איתך, מת.‬
‫מטופל 848, אנא גש לחלון ארבע.‬
‫אבא ראה את אמא.‬
‫הוא ראה אותה יושבת כאן לבד‬
‫בעתיד הרחוק.‬
‫תבטלי את זה.‬
‫קחי חדר לארבעה אנשים מחר.‬
‫החדר הזה לא בשבילך,‬ ‫זה בשביל שלאמא יהיה יותר נוח.‬
‫בסדר?‬
‫בחיים לא הייתי משיג לך חדר פרטי.‬
‫זכיתי בכל הקופה כי יש לך בת כמוך.‬
‫אז תחלים מהר ותחזיר לי.‬
‫תשמור על סא-בום בשבילי‬ ‫ותשמור על המשמעת של החתן שלך.‬
‫הוא עדיין מתייחס אלייך יפה?‬
‫הוא מטורף עליי.‬
‫אני אבוא איתו מחר,‬ ‫נעזור לחפוף לך את השיער…‬
‫את הולכת?‬
‫אתה לא רוצה שאני אלך?‬ ‫אתה תמיד מזרז אותי ללכת, אז מה קרה?‬
‫תישני כאן הלילה. זה חדר פרטי.‬
‫חדרים פרטיים מגיעים עם כרית גם למשפחה.‬
‫זה כל כך נחמד.‬
‫אז כמה עולה החדר הזה?‬
‫מותק, לכי לגום-מיונג ותתרחצי.‬
‫היא תישאר כאן הלילה.‬
‫זה מטורף. חוסר יכולת נפשית וכלכלית?‬
‫אז הם לקחו מאמא את נשיאות הכיתה?‬
‫המחנך הזה היה מטורף.‬ ‫-בן זונה.‬
‫בן זונה.‬
‫לא ייאמן.‬
‫אז אמא נגחה באישה הזאת?‬
‫היא שברה את האף של אשת הפונדק עם הראש שלה.‬
‫אז ראית את אמא שם?‬
‫ראית אותה שוכבת ליד הקבר של דונג-מיונג?‬
‫כן.‬
‫עקבתי אחריה בחשאי,‬ ‫פחדתי שהיא הייתה עלולה לקפוץ לים.‬
‫איך היא המשיכה הלאה?‬
‫בזמנו,‬
‫אמא שלך הייתה רק בת 28.‬
‫עשרים ושמונה.‬
‫כשהצעתי לה להתחתן איתי,‬
‫הבטחתי שאהפוך אותה למשוררת,‬
‫או שאשלח אותה לאוניברסיטה,‬ ‫או שאקח אותה ליבשת.‬
‫חשבתי שלא אזכה להגשים אפילו הבטחה אחת.‬
‫אבל אמא שלך כותבת לאחרונה.‬
‫רק לראות את זה משמח אותי מאוד.‬
‫אמא שלך זכתה פעם בתחרות הכתיבה.‬
‫היא הייתה המובילה בתיכון שלה.‬
‫אמא שלך הייתה מדהימה עד כדי כך.‬
‫היא יקרה לי מעבר לכל דמיון.‬
‫תתייחסי אליה יפה.‬
‫בבקשה תדאגי לה, בסדר?‬
‫אבא, אתה כזה מעצבן.‬
‫אמרת לי להישאר כדי שתוכל להגיד לי את זה.‬
‫אני מרחם על הבת שלי עד רגע האחרון.‬
‫אני אפילו משאיר את אשתי בהשגחתך.‬
‫לאן נדמה לך שאתה הולך?‬
‫אני לא רוצה את זה.‬
‫עוד לא סיימתי לגדול.‬
‫תגדל אותי עוד לפני שתלך.‬
‫למה אתה ממהר לעזוב אותנו?‬
‫גום-מיונג,‬
‫גרמת לי להרגיש כאילו תפסתי לווייתן‬
‫בסירה קטנה.‬
‫את היית הראשונה שלמדה את לוח הכפל.‬
‫ואז למדת באוניברסיטת סיאול.‬
‫וואו.‬
‫הייתי המום אבל הצטערתי.‬
‫הצטערתי בפנייך כל יום.‬
‫אני מתנצל בפני הבת שלי,‬
‫אבל כשאני חושב על אמא שלך,‬
‫אני כל כך מצטער, זה הורג אותי.‬
‫אני לא מצליח לישון.‬
‫אז תישאר לצד אמא עוד זמן.‬
‫תישאר עוד קצת.‬
‫גום-מיונג.‬
‫ברור שאני רוצה.‬
‫אני ממש רוצה.‬
‫עבורי…‬
‫אמא שלך היא כל העולם.‬
‫אל תתייחסי אליה כאל מטרד. אל תהיי מתוסכלת.‬
‫אל תתעצבני עליה.‬
‫תהיי מתוקה אליה.‬
‫איך אני…‬
‫איך אני אמורה להיפרד ממך?‬
‫אבא.‬
‫אבא, אני מצטערת.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מצטערת שהתעצבנתי עליך.‬
‫אני… אני מצטערת שאני תמיד‬ ‫ממהרת לנתק כשאנחנו מדברים בטלפון.‬
‫אבל‬
‫לא עשיתי את זה כי באמת התעצבנתי.‬
‫אף פעם לא התעצבנתי, אבא.‬
‫אני יודע.‬
‫ברור שאני יודע.‬
‫הבת שלי הכי טובה.‬
‫היה לי אבא אוהב.‬
‫אז אבא בא או לא?‬
‫אבל לאבא שלי לא הייתה בת אוהבת.‬
‫"דרקון מהנחל."‬
‫למה אני שונאת לשמוע את זה?‬
‫מי מרוויח אם דרקון קם מהנחל?‬
‫עמוד התווך, האחות הגדולה,‬ ‫הבכורה. נמאס לי מזה!‬
‫יאנג גום-מיונג!‬
‫בקשתו האוהבת שאהיה מתוקה לאמא שלי‬
‫עדיין צורבת לי בלב.‬
‫אתה רוצה שאני אחיה כמוך? זה מה שאתה רוצה?‬
‫עשיתי את זה כדי שלא אחיה כמוך.‬
‫אני שונא את הרעיון‬ ‫של לחיות לפי היכולות שלי.‬
‫תמיד הסרחת מקומפרסים קרים,‬ ‫אבל מה עשית בשבילי?‬
‫לקחנו את אבא כמובן מאליו,‬
‫כאילו שהוא היה שלנו לנצח.‬
‫הוא יכול להישאר בבית?‬
‫זה מה שהוא באמת רוצה.‬
‫הוא אומר שהוא רוצה להיות בבית,‬ ‫גם אם רק לזמן קצר.‬
‫הוא רוצה לראות את הים.‬
‫אם הוא יהיה בבית,‬
‫הוא יחלים.‬
‫אבא.‬
‫אתה מדווש בישיבה, אז הגב שלך יהיה בסדר.‬
‫אתה יכול לשבת בכיסא הזה‬ ‫ולהקשיב לקים קוואנג-סוק.‬
‫חיפשתי בכל רחבי האינטרנט את התקליט הזה, ו…‬
‫הגיטרה שלך…‬
‫אבא, מה…‬
‫למה…‬
‫למה רזית כל כך?‬
‫אבא.‬
‫אבא, למה?‬
‫בוא הנה.‬
‫אתה אבא. אל תביך את עצמך.‬
‫אבא, מה קרה?‬
‫ביקשתי ממך לשמור עליי.‬
‫אמרתי לך שאקנה לך מרצדס.‬
‫אמרתי לך שאקנה את הסירה שלך!‬
‫השגחתי עליך. אבא השגיח עליך כל הזמן הזה.‬
‫היית בן טוב.‬
‫אני כבר יודע.‬
‫תמיד ידעתי, אבל אני…‬
‫אני…‬
‫אחיך נפטר שלושה ימים אחרי יום ההולדת שלך.‬
‫תשלים עם חיים ללא ימי הולדת.‬
‫אבל זה לא הוגן!‬
‫אני לא רוצה!‬
‫און-מיונג, בוא הנה.‬
‫און-מיונג, תבחר אחד.‬
‫להכין עוגות אורז בבית‬ ‫או לצאת לאכול טנגסויוק ביום ההולדת שלך.‬
‫אי אפשר את שניהם. תבחר אחד.‬
‫צעצוע רובוט וטנגסויוק.‬
‫אז שאני אמשיך לקנות לך אותם בחשאי או לא?‬
‫תקנה לי.‬
‫רק תדאג לשמור את זה בסוד.‬
‫אתה תספר לאחותך, נכון?‬
‫פטפטן שכמוך.‬
‫אני חושב שאתה אוהב אותי‬ ‫יותר מאת גום-מיונג.‬
‫קח גם מזה.‬
‫קנית אותם רק בשבילי.‬
‫נתת לי אותם בחשאי.‬
‫ידעתי כל הזמן.‬
‫פשוט בחרתי לזכור רק מה שרציתי.‬
‫פטפטן שכמוך.‬
‫הנה שוב אתה מלשין עליי.‬
‫אני בן זונה.‬
‫עכשיו אתה גם מעליב אותי ככה?‬
‫הדודות אספו את אלה.‬
‫הים הארור הזה.‬
‫הוא בטח כועס שאתה חולה,‬ ‫אז הוא נתן עוד יותר.‬
‫הים נותן בלי סוף,‬ ‫אפילו אם נאסוף ממנו כל חיינו.‬
‫אמא, הבן שלך פה.‬
‫תתרחץ מהר.‬
‫תתרחץ ותאכל.‬
‫בשבילנו, אבא היה הים.‬
‫כולנו סמכנו עליו בשביל לחיות.‬
‫הקטנטנה הזאת‬
‫קנתה לי כוס קולה דובדבן‬ ‫וביקשה ממני לחתום איתה על חוזה.‬
‫היא אמרה שהיא תהפוך אותי למרצה מפורסם.‬
‫האמת היא שזה היה מגוחך.‬
‫אבל אחרי שראיתי את שם החברה,‬ ‫החלטתי לתת לזה הזדמנות.‬
‫הדוברת הבאה שאציג היא מישהי‬
‫שמשנה את כללי המשחק בעולם.‬
‫זאת יאנג גום-מיונג,‬ ‫מנכ"לית "ללמוד עוד ועוד".‬
‫- יאנג גום-מיונג, מנכ"לית -‬
‫אוי.‬
‫תראה, זאת גום-מיונג.‬
‫נאלצנו להחזיר את החוב שלנו.‬
‫הארנו את דרכו אל הכוכבים בקול תרועה.‬
‫שלום, שמי יאנג גום-מיונג.‬
‫כשלמדתי ביפן,‬
‫השתמשתי בזה כדי להקליט הרצאות‬ ‫ולהקשיב להן שוב ושוב.‬
‫כיוון שלא דברתי את השפה,‬ ‫זה היה הדבר היחיד שהסתמכתי עליו.‬
‫חשבתי, "לא יהיה נהדר לשאת את המורה בידי?"‬
‫יום אחד חזרתי לעיר הולדתי‬ ‫והסתכלתי על הכוננית.‬
‫ואז משהו הכה בי כמו לבנה.‬
‫זו הייתה חוברת ההכנה לאוניברסיטה‬
‫של אמא שלי.‬
‫היא מדברת עליי?‬
‫אמא שלי הייתה באמת אדם מדהים.‬
‫היא הייתה חכמה וחרוצה,‬
‫והיא רצתה מאוד‬
‫ללמוד באוניברסיטה.‬
‫אם לאמא שלי הייתה גישה‬ ‫לשיעורים בכף ידה אז,‬
‫היא הייתה לומדת כאוות נפשה.‬
‫היא הייתה ממריאה כל כך גבוה.‬
‫אפילו בלי לגור במוקד חינוכי‬ ‫או לקבל שיעורים פרטיים יקרים,‬
‫תולעת ספרים על אי קטן‬ ‫צריכה להיות מסוגלת ללמוד אם היא רוצה.‬
‫אני מאמינה שכולם,‬
‫לא משנה מי, מתי או איפה הם,‬
‫צריכים לקבל הזדמנות ללמוד אם הם רוצים.‬
‫וככה‬
‫"ללמוד עוד ועוד"‬
‫החל מהחלום של אמא שלי.‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מה היא עושה?‬
‫היא יודעת למכור סיפורים.‬
‫מספר משתמשי האינטרנט המהיר‬ ‫עלה על 10 מיליון בערך באותו זמן,‬
‫ונגני מדיה ניידים יצאו לשוק.‬
‫שיחות וידאו איחדו משפחות שהתפלגו במלחמה.‬
‫הייתי בטוחה שעידן ההרצאות באינטרנט יגיע.‬
‫המשכתי עם החריצות הבלתי נלאית‬ ‫שירשתי מאבא שלי.‬
‫היא הזכירה גם אותי.‬
‫היו דברים‬
‫שהיינו צריכים להראות לאבא שלנו בכל מחיר.‬
‫לכבוד הגאווה וההיסטוריה‬ ‫של ההאניו של ג'ג'ו,‬
‫מוזאון ההאניו נפתח רשמית היום.‬
‫פתיחת מוזאון המוקדש‬ ‫לגאווה ולהיסטוריה של ההאניו של ג'ג'ו‬
‫יאפשר לנו להציג לעולם את ההאניו.‬
‫כדי להיכלל ברשימת אתרי המורשת העולמית,‬
‫אנחנו רוצות להראות שאנחנו חיות,‬ ‫שגם התרבות שלנו חיה, ו…‬
‫קיימת!‬
‫כן, אנחנו קיימות.‬
‫אנחנו קיימות!‬
‫עם רוח החלוציות האיתנה של ההאניו של ג'ג'ו…‬
‫אתה רציני? אתה חושב שככה תהיה בן טוב?‬
‫איך לקחת כסף מהארנק שלי‬ ‫כדי לקנות לאה-רום קשת לשיער?‬
‫זה ג'ונג אה-רם, לא אה-רום.‬
‫מותק, את עשית לו את הגוונים האלה?‬
‫פה גדול.‬ ‫-תראי אותו.‬
‫אתה הולך לבי"ס עם השיער הזה‬ ‫כדי לצאת עם אה-רום, נכון?‬
‫אני יודע הכול.‬
‫אבא שלך יודע הכול. הוא מומחה.‬
‫למה אני מרגיש שאבא שלי כל הזמן צוחק?‬
‫אתה מחייך בכל פעם שאני מתווכח עם הבן שלי.‬
‫החלפנו תפקידים בחיים, נכון?‬
‫אתה תמיד קוצר את מה שאתה זורע. מגיע לך.‬
‫מה?‬
‫מותק.‬
‫מה?‬
‫מה עכשיו?‬
‫אני לא מאמינה.‬
‫מה נסגר עם המשפחה הזאת?‬ ‫אין רגע של שלווה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫קיימת את ההבטחה שלך.‬
‫קיימת אחת מתוך השלוש.‬
‫"ללב שמותיר אותי מאחור."‬
‫מאת או אה-סון מדודונג-דונג, ג'ג'ו.‬
‫"האמנתי שעליי להחזיק את ידך‬ ‫כדי להרגיש את החום שלה כשהייתי צעירה‬
‫"אבל עכשיו אני יודעת שאתה איתי‬ ‫גם אם אתה לא לצידי‬
‫"עכשיו שגם לי יש פינה חמה,‬
‫"רק המחשבה עליך‬ ‫מחממת את כל ליבי‬
‫"אני אחיה בידיעה שהירח עדיין שם‬ ‫אפילו במהלך היום‬
‫"אז אם אתה מתכוון לעזוב,‬ ‫לך כמו הגלים העדינים.‬
‫"אחרי 50 שנה‬ ‫אתה יכול סוף סוף להניח אותי ולצאת לחופשי.‬
‫"יקירי‬ ‫עבדת קשה כל כך‬
‫"אהובי היקר‬ ‫לחיי כל מה שעברת"‬
‫כל מה שאתה עושה זה לבכות לאחרונה.‬
‫רואה? קיימת אחת מההבטחות.‬
‫עכשיו שהשיר שלי פורסם בספר, אני גם משוררת.‬
‫אם לא היית איתי, היית מפרסמת ספר כבר מזמן.‬
‫לא יכולתי לעשות את זה בלעדיך.‬
‫לא יכולתי לכתוב שירים כמו זה.‬
‫וואו. אה-סון הארורה.‬
‫הנטל שלי, אה-סון.‬
‫אתה שמח?‬
‫כן.‬
‫אני כל כך שמח.‬
‫הם מתנשקים.‬
‫שק-קמח?‬
‫אני כבדה.‬
‫בחייכם, הילדים מסתכלים. תתנהגו יפה.‬
‫בגלל שניכם,‬ ‫הילדים חושבים שאהבה זה כל מה שחשוב.‬
‫תקנה 100 עותקים‬ ‫ותן אותם לעיירת הדייגים.‬
‫תדאג לעשות את זה, בסדר?‬
‫אמא התפללה כל הלילה שהזמן ייעצר באותו יום‬
‫וששיר הבונוס לא ייגמר לעולם.‬
‫מותק.‬
‫בוא פשוט נחיה ככה.‬
‫אני רק רוצה לחיות ככה עוד חמש שנים.‬
‫לא,‬
‫בוא נהיה יחד בכל העונות‬
‫רק עוד פעם אחת, בסדר?‬
‫הפחד שאני אעזוב לפני שאראה‬ ‫את אחת המשאלות מתגשמת שיגע אותי.‬
‫אבל ראיתי אותך כותבת לפני שאני עוזב,‬
‫והלב שלי מרגיש הרבה יותר טוב.‬
‫הרבה יותר טוב.‬
‫בחיים הבאים שלנו…‬
‫אני אקיים חמש, לא, עשר הבטחות.‬
‫האם תהיי איתי שוב בחיים הבאים?‬
‫האם אני אוכל…‬
‫לפגוש אותך שוב בחיים הבאים?‬
‫למה?‬
‫את לא רוצה לפגוש אותי שוב?‬
‫ברכות כאלה לעולם לא קורות אחת אחרי השנייה.‬
‫איך אוכל להיות היחידה‬ ‫שחיה בגן עדן פרחוני?‬
‫סבלת כל חייך בגללי.‬
‫בזכותך,‬
‫לא הייתי בודדה אפילו יום אחד.‬
‫אפילו לא יום אחד.‬
‫איפה תמצא חיים כאלה?‬
‫אה-סון.‬
‫כן?‬
‫יש לי טובה אחת לבקש ממך.‬
‫כשיגיע זמני…‬
‫אל תבכי יותר מדי.‬
‫זה קורע אותי לגזרים‬
‫כשאו אה-סון בוכה.‬
‫אז אני לא אוכל ללכת כמו הגלים העדינים.‬
‫מה שאני רוצה לראות…‬
‫ברגעיי האחרונים…‬
‫זה את החיוך שלך.‬
‫בזכות החיוך שלך,‬
‫כל חיי היו מלאים באושר.‬
‫אוי. את לא יכולה לעשות אפילו את זה בשבילי?‬
‫תלטף לי את הגב.‬
‫״נומי, נומי‬
‫"לכי לישון.‬
‫״נומי, נומי‬
‫"לכי לישון.‬
‫"התינוקת שלי…"‬
‫אני מתגעגעת אליה כל כך.‬
‫"…ישנה עמוק‬
‫"תישני מהר‬
‫"כלב שחור מתרחק מכאן‬
‫"כלב שחור מגיע הנה.‬
‫"בוא לעזור לתינוקת שלי לישון‬
‫"ואני אעזור לגורים שלך לישון."‬
‫אמא שלי תמיד אמרה‬
‫שהיו ימים קשים אבל אף פעם לא בודדים.‬
‫- תעודת קבלה -‬
‫בדיעבד, חייה היו גן עדן.‬
‫בחיי.‬
‫אבא בילה את חייו בטפיחה על הגב שלנו.‬
‫- לפני 13,881 יום -‬
‫הוא נתן לנו את כל הכוח שלו עד הסוף.‬
‫מותק, את תעשי תאונה.‬
‫- היום -‬
‫תעצרי בצד בינתיים.‬
‫אני כבר אגיע.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫- 16 בנובמבר, 2006 -‬
‫אין מכוניות.‬
‫אין מכוניות על הכביש.‬ ‫-אין מכוניות?‬
‫אבא, אל תלך עד שאני אגיע לשם.‬
‫אל תלך עד שאראה אותך.‬
‫האלים הפגינו רחמים פעם אחת אחרונה‬
‫כדי שנוכל ללוות אותו בפעם האחרונה.‬
‫אבא, אני כאן. אבא, אני כאן.‬
‫אבא, אני אישאר כאן.‬
‫אבא, אל תפחד.‬
‫אבא, אני מצטערת.‬
‫אבא, אני אוהבת אותך.‬
‫אבא, אני מצטער.‬
‫לא, אבא.‬
‫אבא.‬ ‫-מותק.‬
‫אבא, אני מצטער.‬
‫המבט האחרון שאבא ראה על פנינו‬
‫היה מלא בעצב‬
‫שהוא מעולם לא ראה קודם.‬
‫היית צריך להקל על עצמך יותר.‬ ‫למה הזדקנת מהר כל כך?‬
‫אבל את עדיין אותו הדבר.‬
‫גם אני הזדקנתי.‬
‫לא.‬
‫את אותו הדבר.‬
‫בעיניי, נראית אותו הדבר‬
‫ב-50 השנים האחרונות.‬
‫הייתה ילדה בחייו של הילד.‬
‫כל חייו, הילד שמר על עולמה של הילדה.‬
‫תודה, מותק.‬
‫חיית חיים טובים.‬
‫חיים נהדרים באמת.‬
‫זה היה בסדר?‬
‫הזמן שלנו ביחד היה טוב?‬
‫זה היה יותר ממושלם.‬
‫זה היה כל כך נפלא‬ ‫שאני לא יכולה לבקש יותר מזה.‬
‫במבט על האדם היחיד שהיה חרוט בחייו…‬
‫אבא‬
‫ישן טוב בפעם הראשונה.‬
‫אחרי שהשאיר את מתנותיו האחרונות מאחור.‬
‫אבא שלך ביקש ממני לתת לך את זה, ויהי מה.‬
‫אבא‬
‫מעולם לא משך את הסכומים הצנועים ששלחתי לו.‬
‫הוא לא השתמש בכסף,‬
‫אבל המשיך לעדכן את פנקס הבנק,‬ ‫אז שאלתי למה.‬
‫הוא אמר שהעובדה שחשבת‬ ‫לשלוח לו כסף הייתה כל כך חשובה לו.‬
‫למה הוא לא השתמש בו?‬
‫ה-100,000 וון ששלחת‬
‫הביא לאבא שלך אושר ששווה מיליון וון.‬
‫אבל כל מה שהיה לו‬
‫היה רק החלק הקטן הזה של הארון.‬
‫אבא, אתה כזה מעצבן.‬
‫האהבה החד-צדדית של אבא הסתיימה,‬
‫בעוד שלי רק התחילה.‬
‫המרצדס הארורה הזאת.‬
‫אבא שלך רצה לקנות לך אחת.‬
‫הוא רצה שלפחות אתה תחייה חיים מדהימים.‬
‫מה הקילומטראז'?‬
‫אתה באמת‬
‫ממש דומה לבת שלי.‬
‫את עונדת את סיכות הראש ומאבדת אותן כל יום.‬
‫למה אני טורח לקנות אותן?‬ ‫את מאבדת אותן כל יום.‬
‫אי המטמון של אמא‬
‫היה מלא ב-50 שנות חיבה.‬
‫הוא הכיל לב שלעולם לא ימות.‬
‫מותק, מה לעשות?‬
‫איך אני אמורה להמשיך לחיות?‬
‫תפסיקי להכין חביתה מגולגלת.‬
‫לא יכולת לאכול סוג'בי אחרי שדונג-מיונג מת.‬
‫אחרי שאלך, את תבכי למראה חביתה מגולגלת.‬
‫אם הילדים יבקשו ממך לגור איתם,‬
‫תוותרי ולכי איתם, בסדר?‬
‫אם תהיי כאן לבד,‬
‫אני אבכה.‬
‫וואו.‬
‫מתי הוא הוריד את הכול למטה?‬
‫היית עסוק.‬
‫היית עסוק כל כך, בעל שלי.‬
‫בדיוק כפי שידעה‬ ‫שהירח היה בשמיים במהלך היום,‬
‫אמא‬
‫המשיכה לחיות עם אבא.‬
‫- לראות אדם אהוב חוזר בכל יום‬ ‫דרך הדלת שיצא ממנה בבוקר. -‬
‫- זה היה נס בכל יום. -‬
‫עברתי דרך ארוכה.‬
‫בהחלט.‬
‫עכשיו בוא נמשיך.‬
‫- או אה-סון -‬
‫בדיוק כמו שלג שכיסה את העולם,‬
‫הזמן כיסה את רעשי הצער…‬
‫והחורף הגיע במלוא הדרו.‬
‫אני אחזור.‬
‫אני אחזור בקרוב.‬
‫לא,‬
‫פשוט בעלי נמצא שם.‬
‫תראה.‬
‫כתבתי את כל הספר.‬
‫סיימתי אותו.‬
‫אני שולחת לך את 70 השנים של הוריי.‬
‫אני מאמינה שזה סיפור שאסור שיישכח.‬
‫מיאנג גום-מיונג, הילדה הבכורה‬ ‫של יאנג גואן-סיק ואו אה-סון.‬
‫המילים ששמרת עמוק בליבך כל חייך.‬
‫זה יהיה השיר הכי טוב של חייך.‬
‫המורה, תוכלי לצבוע את שלי?‬
‫למה את תמיד מבקשת ממני לעשות הכול בשבילך?‬
‫את צריכה להתרגל לעשות דברים בכוחות עצמך.‬
‫תבלי זמן בציור לבדך.‬
‫תדברי לעצמך קצת.‬
‫תשחקי קלפים.‬
‫ככה תוכלו להישאר בריאים.‬
‫בדידות לא טובה לבריאות.‬
‫אוי.‬
‫למה את כל הזמן נותנת לי את שלך?‬
‫אתמול הלכתי למסעדה‬ ‫עם הבת שלי ובעלה.‬
‫הזמנתי אוכל בעצמי.‬
‫זה בזכותך.‬
‫זה בזכות המורה שלי, אה-סון.‬
‫"אנאלפביתית" מאת ג'ונג גונג-רי.‬
‫"נאלצתי לצלול. לא יכולתי ללמוד.‬
‫"הרגשתי בושה כל חיי.‬
‫"כשהם פותחים תפריט ושואלים,‬ ‫"מה את רוצה להזמין?"‬
‫"הלב שלי שוקע‬
‫"אבל אתמול,‬ ‫הזמנתי מה שרציתי‬
‫"הזמנתי מנת ספיישל סושי‬
‫"הטעם היה גן עדן."‬
‫המורה.‬
‫תאכלי קצת. הנה.‬
‫אוי, למה אתם כל הזמן נותנים לי דברים?‬
‫את מקסימה כל כך.‬ ‫-כי אני מזכירה לך את הבת שלך?‬
‫זה היה יכול להיות נפלא‬
‫אם הבת שלי הייתה יכולה להיות כמוך,‬ ‫להיות מורה.‬
‫יהיה נחמד לחיות כמו המורה שלך,‬ ‫לשבת ליד השולחן ולכתוב דברים.‬
‫הלוואי שאמא שלי הייתה כאן‬ ‫כדי לקלף את המנדרינות האלה.‬
‫הייתי מזמינה אותה למנת ספיישל סושי.‬
‫מה שרציתי לומר יותר מכול בחיי…‬
‫אמא.‬
‫אמא!‬
‫אחרים חיים עד גיל 90 או אפילו 100,‬
‫אז מה החיפזון?‬
‫נולדת מחדש בעולם הנפלא הזה?‬
‫אני מקווה שזכית לשבת ליד שולחן העבודה‬ ‫שתמיד רצית ולחיות כמו בוסית.‬
‫- בת שלי -‬
‫היי, מה קרה?‬
‫שום דבר מיוחד. כרגיל.‬
‫מה?‬
‫מה פתאום?‬
‫אמרת שלא תוכלי לבוא גם החודש.‬
‫אוי לא, הייתי צריכה לתת לדודה שלך‬ ‫את הקימצ'י החמוץ.‬
‫אמא, תפסיקי להוציא עוד אוכל ושבי.‬
‫את אוהבת את החמוץ, ואון-מיונג אוהב טרי.‬
‫אני תמיד צריכה להכין אותם בנפרד.‬
‫אתם פשוט הורגים אותי.‬
‫אמא, שהייתה בודדה עד אתמול,‬
‫פתאום הפכה שוב לנערה צעירה.‬
‫הסירה שלהם הייתה עמוסה ברשתות מלאות.‬
‫אמא, תראי. זה לים יאנג-וונג.‬
‫אוי.‬
‫למה את כל כך בקטע של לים יאנג-וונג?‬
‫אבא שלכם אהב את קים קוואנג-סוק.‬
‫הוא למד גיטרה כדי לנגן את השיר הזה.‬
‫אבל הוא לא שר לי את זה‬
‫כי הייתי בוכה.‬
‫אבל אז שמעתי את יאנג-וונג שר את זה.‬
‫זה גרם לי לדמוע.‬
‫אמא, איך את נשארת ילדה צעירה לנצח?‬
‫בעונת עלי הכותרת…‬
‫- מוזאון ההאניו -‬
‫אתר מורשת תרבותית בלתי מוחשית אונסק"ו‬ ‫מופע האניו - בואו נלך ביחד -‬
‫…עדיין היו לה חלומות…‬
‫תלכי איתי לבית החולים.‬
‫את לא צריכה לבקש מהילדים.‬
‫אני אטפל בך אם תחלי.‬
‫תטפל בעצמך, בסדר?‬
‫תסתכל על הבטן שלך.‬
‫החותנים שלנו ירכלו עליך.‬ ‫ותצבע את השיער. אוי.‬
‫תעשי את זה בשבילי.‬
‫תצבעי לי את השיער.‬
‫אז יש הגבלת גיל לאהבה ראשונה?‬
‫תפסיק לדבר.‬
‫אם אין, אנחנו יכולים…‬
‫תן לי לצאת מהמכונית.‬
‫למה את מנסה לצאת ממכונית נוסעת?‬
‫תסתכל קדימה ותנהג.‬
‫אני הנהג הפרטי שלך או משהו?‬
‫…בעונה שנותרה ילדותית‬
‫עמדה אמא, שחייה עדיין נצבעו בתמימות ויופי.‬
‫את לא מזדקנת, נכון?‬
‫להזדקן זה לא משהו מיוחד.‬
‫היה הבדל משמעותי בין שנות ה-30 ל-40 שלך?‬
‫את מרגישה אותו הדבר בגיל 70?‬
‫אלוהים, זה נשמע מתיש.‬
‫זה אותו הדבר.‬
‫הכול אותו דבר.‬
‫את מרגישה אותו הדבר בפנים,‬
‫אבל כשאת מביטה במראה,‬
‫את רואה אישה זקנה.‬
‫זו ההזדקנות.‬
‫אמא, זה הגיע!‬
‫זו לא הייתה תרמית.‬
‫- הוצאה לאור "פרח-ים" -‬
‫הבהרתי את זה‬
‫שאחותי היא אישה חשובה‬ ‫ושאני בעל זיכיון על סניף.‬
‫חשבתי שסוחרי הספרים האלה‬ ‫יבקש מאיתנו ברגע האחרון‬
‫להוסיף עוד כסף כדי לפרסם את אוסף השירה.‬
‫אבל זו לא הייתה תרמית אחרי הכול.‬
‫בטח יצאתי מדעתי.‬
‫כתוב "אוסף שירים מאת או אה-סון".‬
‫אמא.‬
‫אני בטוחה שאבא צוחק באושר עכשיו, אה?‬
‫מה? סבתא שוב עושה את התרגיל שלה.‬
‫- לחיי כל מה שעברת -‬
‫- הסיפור היפהפה והחלומי הביא אותי לדמעות -‬ ‫"אני מצטערת. תודה. אני אוהבת אותך" -‬
‫- דבר העורכת -‬
‫- עורכת ראשית‬ ‫קלואי ה. לי -‬
‫- יכולת נפשית ופיננסית -‬
‫אז באתם לראות את הפרחים היום. מה דעתכם?‬
‫הפרחים מזכירים לי את אהבתי הראשונה.‬
‫אהבה ראשונה. כמובן.‬ ‫-אז לך תגור איתה.‬
‫היי-ראן. זה מלוכלך.‬
‫סליחה, גברתי. מה את עושה שם?‬
‫אני כאן.‬
‫גברתי, את מי באת לראות?‬
‫טוב, חמותי אמרה לי ללכת לאישה היפה.‬
‫אז מי זאת תהיה?‬
‫מי זאת תהיה?‬
‫- פרחח קטן -‬
‫"היום בו היינו באותו גיל"‬
‫"הייתי בת עשר כשאיבדתי את אמא‬ ‫היא הותירה מאחור שלושה ילדים בגיל 29‬
‫"כשמלאו לי 29,‬ ‫בכיתי כאילו הייתי בת עשר שוב"‬
‫רגע.‬
‫את בוכה?‬
‫כן.‬
‫מה קרה לי?‬
‫למה אני בוכה?‬
‫את אוהבת את זה עד כדי כך?‬
‫פשוט…‬
‫אני כל כך…‬
‫כל כך…‬
‫איך אני אגיד את זה?‬
‫אני גאה בה.‬
‫גאה מאוד.‬
‫- או אה-סון -‬
‫- תוכן -‬
‫- האביב חולף ביעף - שמש הקיץ הקופחת‬ ‫- סתיו פורה - חורף מנצנץ -‬
‫איך נחגוג את ספר הבכורה שלך?‬
‫מה שתגידי. אל תהססי.‬
‫הבת שלך היא אישה מצליחה עכשיו.‬
‫היא אפילו קנתה לך בית.‬
‫תבואי לבקר אותי יותר.‬
‫המשאלה שלי לפני שיגיע זמני‬ ‫היא לראות את הבת העסוקה שלי עוד 100 פעם.‬
‫למה שתגידי דבר כזה?‬
‫אני בקושי רואה אותך‬ ‫10 פעמים בשנה כי את עסוקה כל כך.‬
‫אני אשמח מאוד אם אוכל לראות אותך מאה פעם.‬
‫לכן אמרתי שאת צריכה לבוא איתי לסיאול.‬
‫למה את הולכת לבית האבות בכזו חריצות?‬
‫אפילו כשאת זקנה, את רוצה מקום בעולם.‬
‫הייתי שונאת את זה‬ ‫אם היו מתייחסים אליי כמיותרת.‬
‫במקומך הייתי פשוט נהנית מהחיים.‬
‫היית עסוקה כל כך כל חייך.‬
‫למען האמת, אני הולכת לשם כי זה מרגש אותי.‬
‫כשאני שם, כולם קוראים לי "המורה".‬
‫אפשר לומר שבאמת התקדמתי בחיים.‬
‫מבת של האניו שבכתה כל יום בים,‬
‫לתולעת ספרים שהכל מביך אותה…‬
‫עכשיו יש לנו בית וסירה.‬
‫…לאשת קפטן מאושרת עד הגג…‬
‫למנהלת או,‬
‫לגברת שמפלטת דגים בשוק,‬
‫למורה לכאורה בגיל 70,‬
‫ולבסוף, לאו אה-סון המשוררת.‬
‫בחיים, אין לדעת מה יקרה‬ ‫אם לא הולכים על כל הקופה.‬
‫היה חבל אם הייתי מוותרת באמצע הדרך.‬
‫אני שמחה כל כך שחייתי את כל זה.‬
‫אז‬
‫האביב שוב הגיע אלייך?‬
‫כן.‬
‫כן, האביב חזר. אביב.‬
‫חשבתי‬
‫שהחיים עברו מאביב לקיץ, סתיו ואז חורף,‬
‫אבל טעיתי.‬
‫לפעמים מרגיש כמו חורף,‬
‫לפעמים כמו אביב.‬
‫היו לי הרבה ימי אביב.‬
‫שבעים שנה של כוכבים התאחדו‬ ‫כדי ליצור את שביל החלב.‬
‫היו לי הרבה רגעים נוצצים.‬
‫היו לי כל כך הרבה.‬
‫שבעים שנות חיי בגן עדן פרחוני‬
‫נמצאות בתוך הספר הזה.‬
‫אינספור זיכרונות שהיא קברה בלבה‬
‫היו כעת בשיא פריחתם.‬
‫אז‬
‫את שמחה?‬
‫כן.‬
‫אני שמחה.‬
‫אני שמחה כל כך.‬
‫אמא שלי זורחת עכשיו בצבעים יפהפיים.‬
‫"לאהובי.‬
‫"מגיל תשע ועד עכשיו,‬
‫"בזכותך,‬
‫"חיי היו אביב בכל יום.‬
‫"הספר הזה לא היה קיים בלעדיך.‬
‫"עד האביב בו ניפגש שוב,‬
‫"אני אחיה כאילו כל יום הוא אביב."‬
‫בוא הנה.‬
‫אם אהיה משוררת יום אחד,‬
‫אני אלבש שמלות חליפה כמו המפורסמות.‬
‫ואם אני אהיה עשירה,‬
‫אני אגור בבית עם שתי קומות‬ ‫ואגדל כלב חמוד.‬
‫והילדים שלנו ילמדו פסנתר.‬
‫אני אוכל בחוץ לעיתים קרובות.‬
‫אני אנהג בג'יפ‬
‫ואחבוש משקפי ריי-באן.‬ ‫-אתה אוהב מכוניות?‬
‫כן.‬
‫אתה באמת אוהב משהו?‬
‫אני אסיע אותך במכונית הזאת,‬ ‫וניסע לכל מקום ביחד.‬
‫אפילו לאמריקה.‬
‫אני מתה על זה!‬
‫יד ביד, נטייל לנו, נעשה כל מה שנרצה.‬
‫אני אוהב את זה. גם אני אוהב את זה.‬
‫בוא נעשה כל מיני דברים שונים כל חיינו.‬
‫בואו נעשה מה שנרצה!‬
‫להורים שלי ולעונות שלהם,‬
‫שהיו כה צעירים ונותרו עדינים כל כך.‬
‫בחרטה, הכרת תודה,‬
‫ובכבוד עמוק.‬
‫לחיי כל מה שעברתם.‬
‫- "אם את לא יכולה, תיסוגי.‬ ‫תמיד נהיה כאן בשבילך." -‬
‫תרגום כתוביות: שלומית בכר‬