IUBIRE DIN COJI DE TANGERINĂ
Mai vrem supă de calamar.
- Sigur. - Desigur.
Citim sau ce facem?
„Un sat deasupra…”
Bun-venit!
Așteptați puțin.
- Vă chemăm imediat. - Mersi.
Așteptați o clipă!
V-am spus că e cam lungă coada.
În sfârșit, începuseră să sune clopoțeii în crâng.
În ritm de POS.
Din cauza lui Ae-sun, nu mai ies și eu la pensie.
Scandalul cu găluștile afectează și produsele gătite manual.
Gripa aviară afectează acum și vânzătorii de găluști.
E Choi Ji-woo.
Ia să-ți pregătesc!
Ia să vezi ce-ți pregătesc! Ia!
Gura mare!
Nu te mai zgâi la clienții care cer supă.
Hai să mâncăm!
Mai liniștește-te. Nora ta e și mai și decât a mea.
Nu vreau. Mănâncă tu, bunicule.
Cui i-o dai?
Cărui bunic i-o dai? Zi!
Așa, bravo!
Dacă ceri cu gura deschisă!
- Ne mai dați supă de calamar? - Da!
- Și noi mai vrem! - Și noi!
Da, desigur.
De ce pui așa de mult calamar? De asta nu se mai satură.
Dacă nu pui supă de calamar în meniu, ieși în pierdere.
Trebuie să mai angajăm oameni. Prea trudești.
M-am plâns eu că trudesc?
Afurisiții de bani o încântau pe mama.
Cântând în ploaie
Cântând în…
De ce cobori așa pe scări?
Ai trecut de menopauză?
Nu știu. E ciudat.
Sunt foarte încântată. Oare așa e să ai bani?
Muncim pe rupte de dimineață până seara.
Dar nu mi-e greu când văd cum se umple casa de bani.
Ești fericită?
Da, sunt așa fericită!
Poate că universul a fost zgârcit ca să ne răsplătească apoi din plin.
Livrări la Cupa Mondială. Magazine duty-free în Jeju.
Au filmat și All In în Jeju.
Internetul ne-a ajutat să-l prindem pe Cheol-yong.
O actriță ne-a făcut o reclamă. Cum să pice fix așa?
Mă simt de parcă am dat lovitura deodată.
Iubire, ar trebui să mergem în excursii.
În Guam și în China.
Mi-suk aia se plimbă întruna, eu de ce nu pot?
De ce vorbești așa de Mi-suk?
Dacă fiecare zi ar fi așa, aș vrea să trăiesc mii de ani.
Cântând în ploaie
Părinții mei harnici, care munciseră pământ sterp,
au ajuns să ridice puncte de reper.
LOCALUL CU CALAMARI ORIGINAL
Nemernica de Mi-suk!
Cum îndrăznește să scrie „Originalul”?
Or fi ai voștri toți calamarii?
Ai brevet sau ce?
Dar tu, care profiți de pe urma succesului altora?
Stai așa! Nu cumva vrei să brevetezi și masajul la picioare?
V-am spus!
Aveam crampe la degete!
Schimbă-ți denumirea!
Schimbă-ți meniul!
Lăsați-o!
Mie chiar îmi convine.
E bine că ne face concurență.
Da? De ce?
Originalul se vinde mereu mai bine când e lângă un fals.
Domnule, ne mai dați supă de calamar?
Da, desigur.
Semnați, vă rog!
SUPĂ DE CALAMAR 4.000 WONI
Dar mama pierdea mereu în fața cuiva.
Bună, fata mea!
Ți-am zis că vreau să mănânc eu!
Așa voiam.
Așa voiam!
Și aveam și eu pe cineva așa.
Mamă!
Eu voiam s-o fac!
Până și o răzgâiată de 37 de ani avea nevoie de mama.
Doamne! Haide!
Știu că la patru ani sunt dificili, dar chiar așa?
Voiam doar să-i dau să mănânce.
Și ea voia să mănânce singură.
Spune-i „pa” mamei.
Pa-pa, mă întorc curând!
Eu doar la fata mea mă gândeam, iar ea, la a ei.
A slăbit.
Vin imediat.
Ce vicleană e! Face pe mironosița.
Îi știam fiecare mină fiicei mele,
dar abia dacă îmi puteam aminti chipul mamei.
Pe atunci nu știam
că într-o zi îmi voi aminti de mama
numai din pozele ei cu expresii ciudate.
Ce copil încăpățânat!
De ce nu o asculți pe mama?
Oi fi tu nepoata mea,
dar nu-mi place când o zăpăcești pe fata mea.
Persoana pe care o iei de bună pe lumea asta
e…
E cea mai de preț pentru mine.
Așa că poartă-te frumos cu fiica mea!
Să ai grijă de ea multă vreme.
Bine?
Dormi, dormi, puișor
Puiul meu doarme dus
Nu știu de ce…
Pe bune?
…dar îmi era greu să-i mulțumesc.
Cine ți-a cerut să faci curat? Și de ce ai făcut curat în baie?
Culcă-te la loc. E ziua ta liberă.
Mamă, uite, de asta nu te chem!
Răzgâiată de 37 de ani, zi mersi și gata.
Ți se citește pe față tot ce simți.
Las-o jos!
Ziceai că faci tratament pentru spate.
Jur, Sae-bom e singura
care mi-a pus vreodată bețe-n roate.
Cum să fie atât de încăpățânată? Nu spune niciodată „da” din prima.
Așa îți trebuie.
Ai o fiică la fel ca tine.
Și eu am fost enervantă, nu-i așa?
Cum ai crescut trei copii?
Ar trebui să te bucuri de viață și tu.
Dacă nu-ți trăiești viața, vei avea regrete.
Dacă îți faci mereu procese de conștiință,
fata ta o să observe.
O să se citească pe chipul tău.
Tu ești totul pentru Sae-bom.
Dar…
nu va fi așa mereu.
Într-o bună zi,
nu vei mai fi o prioritate în viața copilului tău.
Așa că trăiește-ți viața.
Mamă, tu ai regrete?
N-ai putut face tot ce ai vrut.
Am făcut numai ce am vrut.
Oh Ae-sun orfana, Oh Ae-sun, menajera,
care a renunțat la liceu.
Cel mai mult m-am bucurat să fiu
mama lui Geum-myeong și Eun-myeong.
Am trăit o viață minunată în felul meu.
Să nu-ți pară rău de viața mea!
Știi…
poate n-am instinct matern.
Uneori, mă enervez așa de tare…
și ajung să țip la ea.
Cred că o iau razna.
Nimeni nu se naște mamă.
Vei crește odată cu copilul.
Sae-bom.
O să mesteci mâncarea de 100 de ori și mâine?
Te schimbi tot de zece ori?
De ce mă zăpăcești în fiecare dimineață?
De ce?
Dacă mănânc devreme, tu pleci mai devreme.
După ce mănânc și mă îmbrac,
tu te duci la muncă.
De asta faci așa? Nu voiai să plec?
Îmi pare rău că am țipat la tine zilele trecute.
Îmi pare rău.
Vino încoace!
Doamne!
Mami te iubește, Sae-bom.
Te iubesc mult.
Pupici.
Fiica unei mame devenea mamă la rândul ei.
Mama spera că fiicei sale nu-i va veni prea greu să fie mamă.
GEUM-MYEONG: CAI DE GHIMIR SAE-BOM: LEGUME
CHUNG-SEOP: USTUROI
De-a lungul vieții,
mama și-a tot rupt din timp pentru mine.
- Iubire. - Ce e?
Banii pe care i-am strâns pentru pian.
Îi putem folosi pentru mama și tata?
Presimt că o să regret dacă nu o fac acum.
Scumpo.
- Da? - De ce mă mai întrebi?
Tot ce trebuie să faci e să iei decizia.
Vrei să-mi scot iar șosetele?
Pacientul 109, la ghișeul doi.
Cât costă?
- Controalele sunt mai scumpe în Seoul. - N-am ce face, dacă voi nu mergeți.
Și părinții trebuie să-și respecte copiii.
Rămâneți sănătoși, da?
Eu vreau doar analize.
Tată, ai dureri cronice la genunchi.
Și mamă, ventuzele nu rezolvă tot.
- Cât costă pentru amândoi? - Eu fac doar analize.
Yong-geon!
Sunt în Seoul.
Nu, nu pot să vin.
Acum că ne merge bine…
Da, așa e.
Învață să cânte la chitară.
Tată? La chitară?
Da. Continuați lecția fără mine.
Alții cântau la chitară în tinerețe, dar tata n-a apucat să învețe.
Kim Kwang-seok e idolul lui.
Hai, măi!
Pentru prima dată, are și el un hobby.
ENDOSCOPIE
Trebuia să faci ceva cu petele pigmentare.
Când ai îmbătrânit așa?
Nu, vreau să spun…
Nu vreau să merg.
Ce?
Te invită cineva undeva?
Chestia e că…
Nu pot să fac digul.
Nu vreau să merg să fac digul.
Dong-myeong…
N-ar trebui să…
Dong-myeong…
Dong-myeong.
Tata…
Dong-myeong.
Multă vreme, tata a strigat…
Dong-myeong!
…numele pe care nu-l putea rosti altfel.
Dong-myeong.
Și așa a aflat mama…
Dong-myeong.
…ce îl chinuia pe tata de atâta amar de vreme.
Digul?
ENDOSCOPIE
„Nu vreau să merg să fac digul.
Nu trebuia să merg.”
Asta a spus.
Și tot repeta numele lui Dong-myeong.
Atunci mi-am dat seama
de ce nu puteam vorbi despre Dong-myeong.
Ei bine…
Am întrebat când fac investigația și au zis că pot pleca, că e gata.
Tată, nu ți-e foame? Îți aduc orice vrei.
- Friptură de porc? - Asta vrei?
Da.
În inimile lor…
era un loc de odihnă.
Mic, dar enorm.
Ești culmea!
Asta faci aici de atâta vreme?
Credeai că eu vin mâine și ai venit azi?
Mâine e ziua.
Mă gândeam eu că vii azi, de asta te-am urmărit.
Dong-myeong sigur vrea să-și vadă ambii părinți de ziua lui.
E altfel.
Familiile se adună să viziteze mormintele părinților,
dar unde se odihnește un copil…
Nu te puteam privi…
în ochi.
Cum să stea singur puiul nostru?
Nu!
Cred că e speriat iar.
Cred că e speriat.
Pașii lor au bătătorit o cărare
și, în toate anotimpurile,
mormântul copilului lor era cel mai îngrijit dintre toate.
La Dong-myeong,
erau o mulțime de lucruri drăguțe și înduioșătoare.
CLASA I YANG DONG-MYEONG
Hai să mergem!
Hai să mergem acasă!
Acasă.
Abia acum înțeleg de ce nu putea vorbi
despre Dong-myeong.
Când vina e mai apăsătoare decât dorul, nu va fi niciodată o amintire frumoasă.
Era cel mai mic dintre noi și l-am adorat.
Era un înger.
Măcar am avut parte de un înger timp de patru ani.
Aș lua-o de la capăt oricând.
Ne vom revedea cu el în viața de apoi.
Se apropie cu pași repezi.
Nu vreau.
Aș prefera să nu vină Dong-myeong când oi muri.
M-am rugat în fiecare zi
ca Dong-myeong să uite complet de noi.
Așa cum mie mi-e dor de el,
dacă e singur
și îi lipsim, ar fi…
Mi-era teamă că dorul de noi l-ar doborî.
Când le pot citi și eu?
Cum se numește poezia de azi?
„Cel mai adorabil unchi.”
Unchiul Dong-myeong.
Când le-am spus copiilor: „El e unchiul Dong-myeong”
mi-a sunat ciudat.
Suna ciudat, dar…
m-a încântat.
Poate că nu s-ar mai simți stingher.
Știi, e ciudat,
dar parcă nu mă mai simt o mamă așa de rea.
Cum să fii tu vreodată o mamă rea?
Fiecare cu puiul lui.
E cineva?
Dar un înger?
Da, ce e?
Ai spus că Dong-myeong e un înger.
În fiecare noapte, eu am grijă de spatele tău.
M-am tot spetit să-ți împing aripile înapoi,
de nici n-am mai dormit.
Tată, Vedeta Yang vrea să vorbiți.
Vrea să vorbească cu mine, nu cu mama?
Trezește-i pe copii. Hai acasă!
Bună, vedetă!
Iar apare în ziare?
Mama? E aici.
Credeam că vrei să vorbești cu mine.
Da.
Vrea să vorbească cu mine, nu?
Da.
Ce e?
Da.
Tocmai când începea să ne meargă bine,
când necazurile dispăreau…
Serios?
Ce? Ce e?
…și părea că universul ne răsplătea,
năpasta ne-a și lovit.
„Îmi pare nespus de rău.”
Sunt doar analize suplimentare.
Probabil că nu e grav.
Orice ar fi, se poate trata acum.
- Dl Yang Gwan-sik! - Da.
Vă rog să așteptați la analize.
De ce naiba se întâmplă una ca asta?
Lui Inimă de oțel al nostru?
Tată.
Nu-ți face griji.
Nu te speria.
Sunt aici. Nu plec nicăieri, bine?
Nu-mi fac griji.
Îmi știu corpul.
Nu știam
cât de fragil era, de fapt, Inimă de Oțel al nostru.
- Mamă. - Da.
Să nu plângi, indiferent ce zice doctorul.
Nu pățește nimic tata.
Nu există om mai bun decât tatăl tău.
Mamă. Mamă?
- Da? - Ai încredere în mine?
Chiar dacă e bolnav, o să fac eu cumva să fie bine.
Da, am încredere în tine.
Chiar am.
Nu plânge de față cu el.
Și tata e puțin șocat.
Aveți artrită reumatoidă multă vreme.
Ați amânat prea mult controlul.
Simptome bolii Kahler sunt confundate adesea cu artrita reumatoidă
și se diagnostichează târziu.
Este vorba de un cancer al sângelui.
Ca o rudă îndepărtată a leucemiei.
Nu știa niciun cântec la modă.
Era frustrant când tata întreba mereu dacă e Sung Yu-ri
când vedea o trupă.
Tata voia doar să vorbească cu fiica lui.
Și voia și el să cânte la chitară.
Dar nu știam sau m-am prefăcut că nu știu.
Cei care duc boala pe picioare mereu ajung târziu la medic.
S-a ajuns deja la insuficiență renală. Nu știați?
Cred că ați fost foarte obosit.
Și…
ce se va întâmpla acum?
În starea actuală,
fără tratament rapid, ar putea fi periculos.
La asta s-a ajuns.
Universul era crud cu tata,
căruia abia începuse să-i placă cântărețul Kim Kwang-seok.
Da.
Nu trebuie să ne iei.
Nu facem asta doar o zi sau două, Geum-myeong.
Nu e nevoie. E obositor pentru tine.
Stai.
Nu-ți face griji.
O să am eu grijă să-ți revii.
O să fie bine.
Hai să mergem!
Cele 24 de ședințe de chimioterapie l-au doborât până și pe tata.
Mama a uitat ce anotimp era.
Floare-Sun! Ia uite florile!
Sunt muzele tale.
Ți-ai scris poeziile? Când le citesc și eu?
Îți plac așa mult florile, dar te uiți doar la picioarele mele.
Ai de tras dacă te las să cazi.
Ia uite! Hai să le admirăm împreună!
La anul, mergem la Zhangjiajie să vedem frunzele de toamnă.
A fost și Mi-suk și se tot fălea.
De ce mă ții așa de strâns de mână? Ți-e teamă că mă fură cineva?
Dacă te pierd, nu mai am pe nimeni.
Știi, nu?
Ba îi ai pe copiii noștri.
Nu.
Ei au familiile lor acum.
O povară.
Ae-sun, povara.
Când eram copii, știam că nu primeai pește de la unchiul tău
și nu puteam să dorm noaptea.
De atunci…
duc povara asta pe umeri.
Atunci ai grijă să n-o ducă altcineva.
O mamă singură e o povară pentru copiii ei.
Nu mă lăsa să îmbătrânesc singură.
Da, nu te pot lăsa singură.
N-aș îndrăzni s-o părăsesc pe draga mea Ae-sun.
Tata a pălit ca florile de cireș.
A fost greu, așa-i? Nu ți-a fost greață?
Nu prea. Nu m-a durut.
Sigur că te-a durut.
Cum să nu doară?
Dl Yang Gwan-sik.
Da.
Bea asta. Bea!
- Dl Seo Ji-won. - Da.
Ați făcut analiza?
Nu, jos mi s-a spus să vin aici…
Este notat aici.
Doamne!
- Vă rog. - Poftim?
- Puteți pleca. - Dar…
Nu aveți voie să intrați. Trebuie lăsate acolo.
Da, nu știam.
Scrie aici.
Dna Park Gyeong-ja. Intrați.
Poate să mănânce carne?
Am înțeles că nu e bine să mănânce carne.
E bine să mănânce.
- Ne vedem luna viitoare. - Dar moxibustia e indicată?
Am auzit că i-ar prinde bine.
Mă întrebați despre tot ce ați găsit online?
- Pacientul 832. - Următorul.
Nu e ăsta? Am numărul 832.
Acela este pentru recepție. Aici este casieria.
Înțeleg. Deci numărul ăsta e…
Scrie acolo.
Asta e…
Mergeți la ghișeul șapte.
835 nu mai e aici?
Ajutați-ne.
Haideți!
Sunt atâția care lucrează aici!
Nu puteți să-i ajutați pe cei care n-au înțeles?
Ce s-a întâmplat?
De ce oftați?
De ce dați ochii peste cap?
- Dragule. - Nu ne pricepem!
De ce ai certat-o și ai batjocorit-o?
Vă credeți așa grozavi?
Inventați tot felul de reguli
și-i priviți de sus pe cei care nu înțeleg.
Și ea e deșteaptă. Mai deșteaptă decât tine!
- Mamă, ce e? - Geum-myeong.
Ești ocupată?
Ce ai de făcut? Să vii la spital de-acum.
E regulă, ai priceput?
E bolnav, de asta.
Durerea te face arțăgos.
Până și o migrenă te scoate din sărite.
Nu e supărat pe tine. Știi, nu?
Crezi că tata e mereu de partea mea, nu?
Nu e.
Dacă ne certăm,
tata e mereu de partea ta.
Oi fi eu pe primul loc, dar tu ești înainte.
Ești ca inelul din Stăpânul Inelelor.
Dacă se pune cineva cu tine…
Pacientul 848, la ghișeul patru.
Tata o vedea pe mama.
O vedea stând aici singură,
în viitorul îndepărtat.
Nu-l vreau.
Mai bine era în salon comun.
Nu l-am luat pentru tine, ci ca sa-i fie bine mamei.
Bine?
Eu nu ți-aș fi putut lua salon privat.
Sunt norocos să am o fiică ca tine.
Atunci fă-te bine și dă-mi banii apoi.
Să ai grijă de Sae-bom și să-ți ții ginerele în frâu.
Se poartă frumos, nu?
E înnebunit după mine.
Vin mâine cu Chung-seop, să te speli pe cap…
Ce faci, pleci?
Nu vrei să plec?
Tu mereu mă gonești imediat.
Stai cu mine azi. Am salon privat.
Avem și pernă pentru însoțitor.
Ce frumos e!
Cât costă?
Du-te la Geum-myeong să te odihnești. Rămâne ea peste noapte.
Ce prostie! Lipsuri pe plan intelectual și financiar?
De asta nu a fost mama președintă?
- Era nebun dirigintele. - O javră.
O javră.
Incredibil!
A lovit-o mama cu capul în gură?
I-a spart nasul recepționerei cu capul.
Ai văzut-o pe mama acolo?
Ai văzut-o lângă mormântul lui Dong-myeong?
Da.
Am urmărit-o în secret, de teamă să nu se arunce în mare.
Cum de-a rezistat?
Pe atunci,
mama ta avea doar 28 de ani.
Douăzeci și opt.
Când am cerut-o în căsătorie,
i-am promis că o fac poetă,
o trimit la facultate sau pe continent.
Credeam că nu voi reuși niciuna.
Dar mama ta a început să compună.
Mă bucur s-o văd scriind.
Mama ta a câștigat odată un concurs de literatură.
Era în fruntea liceului.
Atât de uimitoare e mama ta.
Mi-e atât de dragă!
Poartă-te frumos cu ea!
Ai grijă de ea, da?
Tată, ce enervant ești!
De asta m-ai rugat să rămân.
Mereu o să am regrete cu tine.
Îmi las și soția în grija ta.
Dar pleci undeva?
Nu vreau.
Încă mai am de crescut. Mai crește-mă înainte să pleci!
De ce te grăbești să ne părăsești?
Geum-myeong,
datorită ție, parcă am prins o balenă
cu o barcă mică.
Ai învățat prima tabla înmulțirii. Apoi ai intrat la Universitatea din Seoul.
Doamne!
Regretam, deși eram în extaz.
Îmi părea rău de tine.
Simt că îți datorez multe, dar, când mă gândesc la mama ta,
mă doboară regretele.
Nu pot să dorm.
Atunci mai stai cu mama!
Mai stai puțin!
Geum-myeong.
Sigur că vreau.
Chiar mi-aș dori.
Pentru mine…
mama ta e lumea mea toată.
Nu te purta urât cu ea, nu fi rea!
Nu te enerva pe ea.
Fii bună cu ea.
Cum…
Cum să-mi iau rămas-bun de la tine?
Tată.
Tată, îmi pare rău!
Îmi pare rău.
Îmi pare rău că m-am enervat pe tine.
Îmi pare rău că mereu m-am grăbit să-ți închid telefonul.
Dar…
de fapt, nu eram supărată pe tine.
N-am fost supărată niciodată, tată.
Știu.
Sigur că știu.
Fiica mea e minunată.
Am avut un tată iubitor.
Deci vine tata sau nu?
Dar tata nu a avut o fiică iubitoare.
„Un dragon din pârâu.”
Urăsc expresia asta.
Cine are de câștigat dacă se ridică un dragon dintr-un pârâu?
- Copilul cel mare. Mi s-a acrit! - Yang Geum-myeong!
Dorința lui ca eu să mă port frumos cu mama
încă îmi frânge inima.
Vrei să trăiesc ca tine? Asta vrei?
Am făcut-o ca să nu trăiesc ca tine.
Nu vreau să-mi văd lungul nasului!
Mereu duhnești a plasturi, dar eu cu ce m-am ales?
Am profitat de tata,
de parcă l-am avea pe vecie.
Poate sta acasă?
Asta își dorește el.
Spune că vrea să stea acasă, măcar o vreme.
Vrea să vadă marea.
Dacă stă acasă,
se va face bine.
Tată!
Poți pedala de jos, nu te doare spatele.
Poți sta pe scaun, să asculți Kim Kwang-seok.
Am căutat pe internet albumul și…
Chitara ta…
Tată, ce…
De ce?
Cum de ai slăbit așa?
Tată.
Tată, de ce?
Haide! Ești tată acum. Nu te face de râs.
Tată, cum se poate?
Voiam să mă vezi!
Să-ți cumpăr un Mercedes.
Să-ți cumpăr barca!
Te-a văzut tata.
A văzut tata.
Ai fost un fiu bun.
Știu deja.
Am știut dintotdeauna, dar…
Eu…
Fratele tău a murit la trei zile după ziua ta.
N-o să ai parte de ziua ta.
Dar nu e corect!
Nu vreau!
Eun-myeong, vino încoace!
Eun-myeong, alege.
Poți mânca turte de orez acasă sau mâncăm tangsuyuk de ziua ta.
Nu amândouă. Alege una.
Un robot de jucărie și tangsuyuk.
Vrei să ți le mai iau în secret sau nu?
Da.
Atunci, să rămână secret.
O să-i spui surorii tale, nu?
Gură-spartă.
Pe mine mă placi mai mult decât pe Geum-myeong.
Ia și astea.
Doar mie mi-ai luat.
Mi le luai în secret.
Am știut dintotdeauna.
Dar am ales să uit.
Gură-spartă!
De ce dai din casă?
Sunt un nemernic.
Acum mă insulți?
Le-au strâns vecinele.
Afurisita de mare!
Pesemne că e supărată că nu ți-e bine și ne dă și mai mult.
Marea ne tot dă roade, și de-o secătuim zi de zi.
Mamă, ți-a venit băiatul.
Spală-te repede.
Hai la masă!
Pentru noi, tata era marea.
Toți ne bizuiam pe el.
Micuța aceasta
mi-a luat o Cola cu cireșe și mi-a cerut să semnez un contract cu ea.
Zicea că voi ajunge un profesor celebru.
Sincer, mi s-a părut ridicol,
dar, când am văzut numele companiei, am zis să-i dau o șansă.
Următorul invitat este cineva
care va schimba lumea.
Yang Geum-myeong, directorul Ever Study.
INVITATA ZILEI YANG GEUM-MYEONG, CEO
Dumnezeule!
Uite, e Geum-myeong!
A trebuit să-l răsplătim.
I-am deschis calea către stele cu surle și trâmbițe.
Bună ziua! Mă numesc Yang Geum-myeong.
Când am studiat în Japonia,
înregistram cursurile ca să le ascult la nesfârșit.
Nu știam limba, numai pe asta mă puteam baza.
Mi-am zis: „Oare n-ar fi grozav să ai un profesor în buzunar?”
Într-o zi, m-am uitat prin biblioteca de acasă.
Și atunci mi-a venit ideea.
Văzusem ceva de-al mamei mele.
Caietul pentru admiterea la facultate.
Vorbește despre mine?
Mama a fost o persoană extraordinară.
Inteligentă și harnică.
Și tot ce și-a dorit vreodată era să-și continue studiile.
Dacă mama ar fi avut acces la cursuri pe atunci,
ar fi învățat după pofta inimii.
Ar fi ajuns departe.
Și de nu locuiește într-o zonă bună și nu face meditații,
o fată citită de pe o insulă ar trebui să poată studia dacă vrea.
Eu cred
că, oricând și oriunde, oricine
ar trebui să aibă ocazia să studieze, dacă vrea cu adevărat.
Și de aceea,
Ever Study
a pornit de la visul mamei mele.
Nu pot să cred.
Ce face?
Se pricepe la vânzări.
Numărul utilizatorilor de internet depășise 10 milioane la vremea aceea
și atunci au apărut playerele.
Familiile s-au reunit prin apeluri video.
Eram sigură că începea era cursurilor online.
Am insistat cu sârguința moștenită de la tatăl meu.
A zis și de mine.
Erau lucruri pe care trebuia să i le arătăm tatei.
Pentru a onora istoria haenyeo din Jeju,
astăzi s-a deschis Muzeul Haenyeo.
Deschiderea unui muzeu dedicat istoriei haenyeo din Jeju
ne va permite să vă prezentăm lumea noastră!
Fiind incluse în Patrimoniului Mondial UNESCO,
vrem să vă arătăm că trăim și cultura noastră e vie și…
E vie!
Da, trăim!
Trăim!
Dârzenia scufundătoarelor haenyeo din Jeju…
Vorbești serios? Așa ajungi tu un fiu bun?
Cum să-i iei bentiță lui A-reum din banii mei?
Jeong A-ram, nu A-reum.
Dragă, tu i-ai făcut șuvițe?
- Gura mare! - Uită-te la el.
Mergi la școală cu șuvițe ca să umbli cu A-reum, nu? Eu știu tot.
Tata știe tot. E un expert.
Tată, de ce tot râzi?
Mereu râzi când mă cert cu Je-il.
Ți-am lăsat papucii la ușă.
Cum își așterni, așa dormi. O meriți.
Ce?
Dragule!
Ce?
Ce mai e?
Nu pot să cred.
Ce tot are familia asta? N-avem o clipă de liniște.
Ce mai e?
Te-ai ținut de cuvânt.
Te-ai ținut de una dintre promisiuni.
„Pentru Inima ce mă lasă în urmă.”
De Oh Ae-sun din Dodong-dong, Jeju.
În tinerețe, mă amăgeam că trebuie Să te țin de mână ca să te simt
Dar acum știu că-mi ești alături Și de lipsești
Acum am și eu un loc cald al meu
Și numai amintirea ta Îmi încălzește sufletul
Voi merge mai departe știind Că Luna e pe cer și ziua
Așa că du-te lin Când îți sună ceasul
După 50 de ani În sfârșit, mă poți pune jos
Iubirea mea Ai trudit atât
Iubire Pentru tot ce ai îndurat
În ultima vreme, plângi întruna.
Vezi? Te-ai ținut de una dintre promisiuni.
Mi s-a publicat poezia într-o carte, sunt poetă.
Dacă n-ai fi rămas cu mine, ai fi publicat-o de mult.
N-aș fi reușit fără tine.
N-aș fi putut scrie astfel de poezii.
Doamne! Ae-sun, povara mea!
Ae-sun, povara mea!
Ești fericit?
Da.
Sunt tare fericit.
Se pupă.
Te iau în spate?
Sunt grea.
Vă văd copiii. Fiți cuminți!
O să creadă că dragostea e totul din cauza voastră.
Să iei 100 de exemplare pentru sat.
Așa să faci, da?
Mama s-a rugat toată noaptea ca timpul să stea în loc,
ca melodia lor să fie fără de sfârșit.
Iubire.
Hai să trăim așa!
Mi-ar plăcea să trăiesc așa încă cinci ani.
Dacă nu,
măcar să ne mai bucurăm de anotimpuri încă o dată, da?
Mă temeam că nu voi apuca să mă țin măcar de una dintre cele trei promisiuni.
Dar ai publicat o poezie
și m-a uns pe suflet.
Mi-e mult mai bine.
În viața următoare…
o să mă țin de cinci… Nu, de zece promisiuni.
O să mai fii cu mine?
Crezi că…
ne mai vedem în altă viață?
De ce?
Nu vrei să ne mai întâlnim?
N-ai parte de asemenea binecuvântări una după alta.
Cum să fiu eu singura în paradisul cu flori?
Ai suferit toată viața din cauza mea.
Datorită ție,
n-am fost singură în nicio zi.
Nici măcar o zi.
Unde mai găsești o viață ca asta?
Ae-sun.
Da?
Mai am o singură rugăminte.
Când mă duc…
nu plânge prea mult.
Mi se frânge inima
să te văd plângând.
Să mă pot duce liniștit.
Ce vreau să văd…
în ultimele mele clipe…
e zâmbetul tău.
Zâmbetul tău
mi-a înseninat toată viața.
Doamne!
Măcar atât să faci.
Bate-mă pe spate.
Dormi, dormi
Puișor
Dormi, dormi
Puișor
Puiul meu…
Mi-e dor de ea.
Doarme bine
Dormi acuși
Un câine negru pleacă
Un câine negru vine
Vino să-mi adormi odorul
Și eu ți-oi adormi cățeii
Mama spunea mereu
că zile grele trăise, dar singură, niciodată.
Viața ei fusese de vis.
Doamne!
Tata ne-a mângâiat mereu pe spate.
Ne-a susținut până în ultima clipă.
Să nu faci accident!
Trage pe dreapta!
- Vin imediat. - Nu.
Nu sunt mașini.
- Nu sunt mașini deloc. - Nu sunt mașini?
Tată, nu pleca încă!
Nu pleca până nu te văd!
Universului i-a fost milă de noi
ca să-i mai fim alături o clipă.
Tată, sunt aici. Tată, sunt aici!
Tată, aici sunt.
Tată, nu-ți fie frică!
Tată, îmi pare rău!
Tată, te iubesc.
Tată, îmi pare rău!
Tată.
- Tată. - Iubire!
Tată, îmi pare rău!
În ultimele clipe, tata ne-a văzut
doar chipurile îndurerate,
mai îndurerate ca niciodată.
Trebuia să ai mai multă grijă de tine. Ai îmbătrânit atât de repede…
Dar tu ești neschimbată.
Și eu am îmbătrânit.
Nu.
Ești neschimbată.
În ochii mei, ai rămas la fel
preț de 50 de ani.
În viața băiatului era o fată.
Toată viața lui, băiatul a protejat-o.
Mulțumesc, dragul meu.
Ai dus o viață bună.
O viață minunată.
Ți-a plăcut?
Ți-a plăcut timpul petrecut împreună?
Nici că se putea mai bine.
Nici că-mi puteam dori mai mult.
Cu ochii ațintiți la cea pe care o purta în suflet de-o viață…
tata…
am dormit până mai târziu pentru prima dată.
Însă ne-a mai lăsat niște daruri.
Tatăl tău m-a rugat să-ți dau asta. orice ar fi.
Tata…
Tata nu a retras niciodată suma modestă pe care i-o trimiteam.
Nu folosea banii, dar verifica mereu contul și l-am întrebat de ce.
Mi-a zis că însemna enorm pentru el faptul că i-i trimiteai.
De ce nu i-a folosit?
100.000 de woni de la tine însemnau milioane în ochii lui.
Și tot ce-a avut el pe lumea asta a fost o parte din dulapul ăsta.
Tată, ce enervant ești!
Iubirea tatei fără egal se duse,
dar a mea abia se ițea.
Afurisitul de Mercedes.
Tata a vrut să ți-l ia.
Voia ca tu să duci o viață grozavă.
Câți km are la bord?
Tu și fiica mea
sunteți o apă și-un pământ.
Porți agrafele astea în fiecare zi și le tot pierzi.
De ce ți le mai cumpăr? Le pierzi în fiecare zi.
Sufletul mamei mele era plin de 50 de ani de iubire.
Îi purta în suflet inima mereu vie.
Iubire, ce să fac?
Cum să merg mai departe?
Să nu mai faci ruladă de omletă.
N-ai mai putut mânca sujebi după Dong-myeong.
Când n-oi mai fi, o să plângi dacă vezi omletă.
Dacă te invită copii să stai cu ei, nu-i refuza, da?
Dacă rămâi singură aici, o să plâng.
Doamne!
Când le-a mutat pe toate jos?
Ai fost ocupat.
Ai fost tare ocupat, dragul meu.
Cum și Luna era pe cer și ziua,
mama a rămas mereu cu tata.
SĂ VEZI PE CINEVA DRAG ÎNTORCÂNDU-SE ÎN FIECE ZI PE UȘA PE CARE A IEȘIT
A FOST CA UN MIRACOL NESFÂRȘIT.
Am ajuns departe.
Chiar am ajuns departe.
Hai și mai departe!
OH AE-SUN
Așa cum zăpada se așternea peste tot,
la fel și timpul peste durere…
Iarna își intrase în drepturi.
O să mă întorc.
Mă întorc curând.
Nu…
Soțul meu a rămas acolo.
Gata, uite!
Am scris toată cartea.
Am terminat-o.
Vă trimit 70 de ani din viața alor mei.
Cred că e o poveste care nu trebuie uitată.
De la Yang Geum-myeong, fiica lui Yang Gwan-sik și Oh Ae-sun.
Cuvintele pe care le-ai purtat în suflet o viață.
Cea mai frumoasă poezie.
Dnă profesoară, îmi colorezi și mie?
De ce îmi ceri mereu să fac totul în locul tău?
Trebuie s-o faci pe cont propriu.
Desenează singură.
Vorbește cu tine.
Joacă cărți.
Așa te menții sănătoasă.
Singurătatea e apăsătoare.
Doamne!
De ce mi le tot dai?
Ieri am fost la un restaurant cu fiica mea și cu soțul ei.
Mi-am comandat eu mâncarea.
Datorită ție.
Datorită dnei Ae-sun.
„O analfabetă” de Jeong Gong-rye.
În loc să merg la școală, am pescuit
Și mi-a fost rușine toată viața
Când mă întreabă ce vreau din meniu
Mă doare sufletul
Dar ieri mi-am comandat singură mâncarea
Mi-am luat o porție de sushi
Și a fost delicios
Doamnă profesoară!
Ia și tu. Ia!
De ce îmi tot dați lucruri?
Ești minunată.
Îți amintesc de fiica ta?
Ar fi fost minunat
dacă ajungea și fata mea să lucreze la birou.
Ar fi frumos să ai o viață ca a lui, să stai la birou.
Păcat că nu e și mama aici să-mi curețe tangerinele.
I-aș face cinste cu o porție de sushi.
Ce-mi doream cel mai mult pe lume să spun…
Mamă.
Mamă!
Alții trăiesc până la 90 sau chiar 100 de ani.
Tu de ce ai plecat așa repede?
Te-ai născut iar cumva în lumea asta minunată?
Sper că acum stai la birou, cum te visai, și trăiești pe picior mare.
FATA MEA
Ce e?
Nimic. La fel, nimic nou.
Ce?
Așa, din senin?
Ai zis că nu poți veni luna asta.
Nu trebuia să-i dau mătușii tale kimchi-ul acru.
Mamă, nu mai aduce atâtea și ia loc!
Îți place acru, iar lui Eun-myeong îi place proaspăt.
Mereu trebuie să le fac separat.
Ce corvoadă, zău așa!
Mama, care până ieri se simțise singură,
parcă se trezise iar la viață, sprintenă.
Barca lor avea plasele pline.
Mamă, uite! E Lim Young-woong.
Doamne!
De ce-ți place Lim Young-woong atât?
Tatăl tău îl adora pe Kim Kwang-seok.
Cânta la chitară melodia asta.
Dar mie nu mi-a cântat niciodată
ca să nu să plâng.
Dar l-am auzit pe Young-woong cântând-o.
Și mi-au dat lacrimile.
Mamă, cum de rămâi așa tânără la suflet?
Tot ca o petală de floare.
MUZEUL HAENYEO
PATRIMONIUL CULTURAL UNESCO SPECTACOL HAENYEO - ÎMPREUNĂ
Încă avea vise.
Să mergi la spital cu mine.
Nu le cere copiilor.
Și eu o să te îngrijesc dacă te îmbolnăvești.
Tu ai grijă de tine, da?
Uite ce burtă ai!
O să te boscorodească ginerii. Și vopsește-te! Doamne!
Fă-o tu.
Vopsește-mă tu.
Prima iubire mai ține cont de vârstă?
Gata cu vorbăria!
Dacă nu, am putea…
Vreau să cobor!
Cum să ieși dintr-o mașină în mișcare?
Ochii în față și condu acolo!
Sunt șoferul tău sau ce?
În vremuri veșnic primăvăratice,
mama era neschimbată, ca o floare nemuritoare.
Tu nu îmbătrânești niciodată, nu?
Nu e mare lucru bătrânețea.
Tu ai văzut vreo diferență mare între 30 și 40 de ani?
La fel ești și la 70 de ani? Doamne, ce istovitor!
La fel e.
Mereu e la fel.
În suflet, rămâi la fel.
Dar, când te uiți în oglindă,
vezi o bătrână.
Asta înseamnă bătrânețea.
Mamă, a sosit!
Nu era o escrocherie.
EDITURA FLOARE DE MARE
I-am zis clar
că sora mea e șmecheră și că eu am o franciză.
Credeam că editorul o să-mi ceară bani
ca să publice colecția de poezii.
Dar n-a fost o escrocherie.
Nu-mi vine să cred!
Scrie „Poeme alese, de Oh Ae-sun”.
Mamă.
Cred că tata e tare fericit, nu-i așa?
Iar face așa bunica.
PENTRU TOT CE AI ÎNDURAT
OMAGIU
O POVESTE DE VIS, EMOȚIONANTĂ
„IARTĂ-MĂ. MULȚUMESC. TE IUBESC.”
REDACTOR
REDACTOR-ȘEF CHLOE H. LEE
PE PLAN INTELECTUAL ȘI FINANCIAR
Ați venit să vedeți florile azi. Cum vi se par?
Îmi amintesc de prima iubire.
- Prima iubire. - La ea să te duci.
Hye-ran, e murdar!
Doamnă, ce căutați acolo?
Aici sunt.
Doamnă, la cine ați venit?
Soacra mea mi-a zis să merg la doamna drăguță.
Și cine să fie oare?
Cine să fie?
PUȘLAMA
CÂND AM FOST DE-O SEAMĂ
FĂRĂ MAMĂ LA 10 ANI
ȘI-A PĂRĂSIT COPIII LA 29 DE ANI
CÂND AM ÎMPLINIT 29 DE ANI, AM PLÂNS CA LA 10
Stai!
Plângi cumva?
Da.
Ce-oi fi având?
De ce plâng?
Așa de mult îți place?
Nu știu…
Sunt atât de…
Atât de…
Cum să-ți explic?
Sunt mândră de ea.
Foarte mândră.
OH AE-SUN
CUPRINS
PRIMĂVARA ÎNTR-O CLIPITĂ SOARELE ARZĂTOR AL VERII
Cum îți sărbătorim debutul?
Zi, nu te sfii!
Ai o fată avută acum.
Ți-a cumpărat și casă.
Vino să mă vizitezi mai des.
Înainte să închid ochii, vreau să-mi mai văd fiica de încă o sută de ori.
Cum să spui așa ceva?
Abia dacă te văd de zece ori pe an, la cât de ocupată ești.
Tare m-aș bucura să te mai văd de o sută de ori.
Ți-am zis să vii la Seoul cu mine.
De ce te duci toată ziua la azil?
Și la bătrânețe, trebuie să ai un loc al tău.
Nu mi-ar plăcea să n-am niciun folos.
Eu m-aș bucura de viață în locul tău.
Toată viața ai trebăluit.
Sinceră să fiu, sunt tare încântată să merg acolo.
Mi se spune „doamna profesoară”.
Ai zice că s-a ales ceva de viața mea.
De la fiica unei haenyeo, care plângea în fiecare zi pe mare,
la Fata citită, cu ochii în pământ de rușine…
Avem și casă, și barcă.
…la soție de căpitan, fericită la culme…
la președinta Oh,
la doamna care tăia pește la piață,
la o așa-zisă profesoară la 70 de ani,
și, într-un final, la Oh Ae-sun poeta.
Nu știi ce-ți oferă viața dacă nu încerci.
Ar fi fost păcat să fi renunțat pe parcurs.
Mă bucur că nu m-am lăsat și am trăit până la capăt.
Și-atunci…
e iar primăvară pentru tine?
Da.
Da, iar e primăvară.
Credeam că viața are primăvară, vară, toamnă și iarnă.
Dar m-am înșelat.
Uneori pare iarnă,
alteori, primăvară.
Am avut parte de multe zile de primăvară.
70 de ani și stelele s-au adunat să înfiripe o galaxie.
Am avut parte de multe clipe ce ți-ar lua ochii.
Tare multe.
Toți cei 70 de ani ai mei printre flori s-au strâns în cartea asta.
Nenumăratele amintiri din sufletul ei
abia acum înfloreau.
Și…
ești fericită?
Da.
Sunt, da.
Sunt tare fericită.
Mama strălucește acum în cele mai frumoase culori.
Pentru iubirea mea.
De la nouă ani și până acum,
datorită ție, am avut parte de primăvară în fiecare zi.
Cartea aceasta n-ar fi existat dacă nu erai tu.
Până la primăvara următoare,
îmi voi trăi primăvara în fiecare zi.
Vino încoace!
Dacă ajung poetă într-o zi, o să port rochi din două piese, ca vedetele.
Și, dacă ajung bogată,
o să am o casă cu etaj și un câine adorabil.
Și copiii noștri o să cânte la pian.
O să mănânc în oraș tot timpul.
Eu o să conduc un Jeep
și o să port Ray-Ban.
- Îți plac mașinile? - Da.
Îți place și ție ceva?
O să te plimb peste tot cu mașina aia.
Și în America.
Ce tare!
O să facem tot ce ne-am dorit vreodată, împreună.
Îmi place. Așa facem.
Hai să ne bucurăm de viață cât om trăi!
Să facem orice vrem!
Pentru părinții mei,
de-a pururea tineri, în toate anotimpurile.
Cu regret, recunoștință
și veșnică venerație.
Pentru tot ce ați îndurat.
„DACĂ NU POȚI, RENUNȚĂ. NOI ÎȚI VOM FI MEREU ALĂTURI.”