www.titlovi.com
Ovo je istinita priča.
Dogodilo se u mom gradu prije dvije godine.
U ovoj priči dosta ljudi umre na čudne načine.
Nećeš to pronaći u vijestima ili na sličnim mjestima
zato što je policija vlast u ovom gradu,
gdje smo se mi toliko sramili jer to nisu mogli riješiti
pa su sve zataškali.
Ako dođeš ovdje i pitaš bilo koga,
reći će ti isto što ću ja reći sada.
Priča je započela u mojoj školi.
Osnovna škola Maybrook je dječji vrtić do petog razreda.
Jedna srijeda bila je normalan dan za sve učenike.
Imali su učiteljicu koja je tek počela raditi.
Zvala se Justine Gandy.
Tog dana je išla na nastavu kao svakog jutra,
ali danas je nešto bilo drugačije. Djece nije bilo.
U svakoj učionici te škole bila su djeca.
Čak i drugi treći razred gospođe Belt bio je pun,
ali prostorija gospođe Gandy bila je potpuno prazna.
Ne baš potpuno.
Jedan dječak je bio ondje i zvao se Alex Lilly.
Samo je on došao na nastavu 18.
Znaš li zašto? Bio je sam,
jer se u 2:17 tog jutra
svako dijete probudilo, ustalo iz kreveta
sišlo niz stepenice, otvorilo vrata,
prešlo dvorište i nestalo u tami.
Nikad se nisu vratili.
TRENUTAK NESTAJANJA
Svi roditelji i ljudi iz škole bili su vrlo tužni i uznemireni.
Policija je znala da su djeca otišla u 2:17
zato što je pola susjedstva imalo alarme
koji su se oglasili kad su izašli.
Čak su neka djeca snimljena u kućama koje su imale kamere.
Na kamerama su samo bila djeca koja su otišla u tamu.
Nisu pokazale gdje su otišli nakon toga.
Policija je Alexa ispitala na svakakav način.
Zanimalo ih je zašto su to njegovi prijatelji učinili,
ali rekao im je da ne zna.
Pitali su ga je li to planirano,
ali rekao je da nije znao za to i da je postojao.
Pitali su ga postoji li serija gdje ljudi tako pobjegnu,
ali rekao je da možda postoji i nije je gledao.
Razgovarali su i s gospođom Gandy,
ali ni ona nije znala kako da im pomogne.
Gotovo cijelih mjesec dana škola je bila zatvorena zbog istrage.
Nakon nekog vremena morali su je otvoriti
da djeca koja nisu nestala mogu ponovno učiti.
Jedne noći imali su veliki sastanak u školi.
Bilo je dosta savjetnika i sličnih ljudi
kako bi svima pomogli rasteretiti osjećaje
i valjda da zajedno budu tužni.
Ovdje priča stvarno započinje.
Važno je ne osuđivati svoju tugu.
Možda osjećamo nešto što ne želimo. Druge osjećaje uz tugu.
Moramo se pobrinuti da si dopustimo osjećaje ljutnje.
Ljutnja je vrlo zdrav dio naše žalosti.
Može biti posebno snažna u slučajevima napuštanja.
Postoje vremena kada često... -Što to znači?
Posebno snažna u slučajevima napuštanja.
Trebali bismo biti ljuti na Matthewa? -Kažem da ne bi bilo čudno...
Rekao bih vam da to možete zvati napuštanjem, ali nije tako.
Vidim nešto što uopće nema smisla.
Govorimo o 17 djece iz jedne učionice. Što se dogodilo u toj učionici?
Zašto samo njena učionica? -Da.
Znam da ima mnogo ljutnje i to je u redu.
Razumjet ćete zašto me ne zanima što imate za reći.
Želim čuti mišljenje Justine Gandy.
Ovdje je. Želim znati što je točno radila unutra.
Prvo...
Samo želim reći koliko mi žao zbog toga što se dogodilo.
Znam da to što kažem ništa neće promijeniti.
Istina je da i ja želim odgovore jednako kao i vi.
Napokon. Lažeš.
Voljela sam tu djecu.
Znam... -Znamo da znate što se događa.
Znam da je... Nije...
Trebala bi biti iza rešetaka dok ne kaže što se dogodilo.
To nije potrebno. Ozbiljan sam.
Gospođa Gandy je ovdje kao pogođena osoba zajednice
i pati koliko i vi. -Nemarna si ili si sudjelovala u tome.
Gdje su naša djeca, gospođo Gandy? -Dosta. Morate se odmaknuti.
Molim vas. Noć je bila duga.
Naspavajte se i probudite se s bistrijim mislima.
Imate li gdje odsjesti?
Onda preporučujem da odete kući i pritajite se.
Ovo bi moglo postati...
Oprostite. Skupljam kartu da posjetim brata. Imate li sitnog? -Žao mi je.
NEPOZNATI BROJ
Halo?
Tko je to? -Čuvaj se jer ću večeras...
Oprostite. Skupljam kartu da posjetim brata. Imate li sitnog? -Žao mi je. -Hvala.
ZipString će slijediti pokrete korisnika.
Struna leti 56 kilometara na sat...
Ima li koga?
Tko je?
Recite.
Isuse. Što je?
Tko je? Hej.
Sranje.
VJEŠTICA
Zadržat ćete zdravstveno osiguranje i ako nemate ništa protiv,
čeka nas mnogo specijalista za duševno zdravlje.
Neki... -Moram raditi. Znate?
Moram ispuniti dane s...
Da, moram raditi.
Justine, od sinoć imamo dokaz da su mnogi roditelji bijesni.
Za sad bi bilo najbolje da se udaljite s ovog mjesta dok se ljudi ne smire.
Kako je Alex? -Alex je dobro.
Predaje mu gospođa Belt i rečeno nam je
da je najbolje što možemo učiniti da nastavi dalje.
Da ima normalan život koliko je moguće. -Želim razgovarati s njim.
Već smo to spominjali. Ne dolazi u obzir.
Osjećala bih se bolje kad bih razgovarala s njim. -Upravo to. -Što?
To je problem. Osjećali biste se bolje. Novinari ga pritišću.
Istražitelji su pretražili njegovu kuću. Ima traume.
Stavimo Alexa na prvo mjesto. -Ako želite reći da me nije briga
za Alexa ili učenike... -Nije pitanje je li vas briga ili nije.
Stvar je u greškama u profesionalnosti
s učenicima. -Bože. Evo ga. Ne griješim.
Znate da nije primjereno grliti učenike.
Zagrlila sam uplakanog dječaka. Tužite me.
Znate da voziti učenike kući nije profesionalno.
Što? Zakasnila je na autobus. Živi blizu mene. -Nije primjereno.
Znam da to proizlazi iz činjenice da vam je stalo.
Znam da niste prijetnja toj djeci,
ali morate shvatiti da niste roditelj, nego učiteljica.
Postoji razlika. I iz tog razloga ne možete razgovarati s Alexom Lilly.
Samo smo mi preostali.
Nema šanse. -Pogledaj.
Da. Ne skida se?
Također sam dobivala pozive. Prijeteće. -Da?
Mislite da je pozivatelj odgovoran za ovo? -Ne znam. Možda.
Da. Tko god je to učinio, najbolje je da prijavimo.
Vjerojatno su to djeca učinila, ako pitate mene.
Radio sam to u školi.
Bacao sam toaletni papir na kuće. Zvonio na vrata.
Nisam napisao vještica na auto, ali moj prijatelj je namazao svoje...
Hej.
Smijemo li se zagrliti? -Naravno. Isuse.
Što je s tvojom rukom? -Glupa nezgoda na poslu. Ništa. -Piće?
Može. -Tony.
Tony. Doći će. -U redu je. Ne žuri mi se.
Nisam mislila da ćeš doći.
Drago mi je da si se javila. Stalno sam razmišljao o tebi.
Htio sam nazvati, ali nisam znao bi li ti to naštetilo.
Ne znam što... -Nisam nježan cvijet koji će uvenuti kad vidim da si zvao.
Znam. Ne želim reći... -Da.
Tony, moj prijatelj želi popiti nešto. Bok.
Hajde. -Kako smo? -Bok. Coca-colu.
Coca-cola? -Da.
Dobro. Što god želiš.
Što se događa? Kako si? -Svi misle da sam vještica.
Mislim da to nije istina. -Pogledaj moj auto.
Nadam se da nisi došla autom ovdje. -Zašto se nadaš da nisam...
Nadam se da se nisi dovezla... -Čekaj.
Nemoj biti budala, Paul. -Nisam. -Daj.
Nisam budala. Zabrinut sam za tebe. -Znaš što? Ne treba mi...
Ne treba mi tvoja briga.
Dobro? Nisam pijana. -Razumijem. Oprosti.
Netko je oštetio tvoj auto? -Napisali su vještica na njemu. Da, jesu.
Za tvoju informaciju, svi misle da sam vještica.
Jedna Coca-cola. -Hvala.
Smijem li ti dati mali... -Teška ljubav? -Ne.
Neke misli od nekoga tko te dobro poznaje.
To je u redu? -Da.
Nemoj se mučiti.
Ne misle svi ljudi samo o tebi. Ne proganja te cijeli grad.
Mislim da griješiš. -Želiš da te sažalijevaju
i malo si paranoična. -Dobro.
Znam da ovo nikome nije pomoglo.
Koje ovo? Što? -Opijanje zbog sažalijevanja.
Nisam sama. Ti si ovdje.
Znaš što sam htio reći. Ne mogu ostati.
Zna li Donna da si ovdje? -Ne.
Stvarno? -Stvarno. Nismo na istoj stranici.
Ništa strašno.
Smiješna si. Pogledaj se. Ozarena si.
Hajde. Popij još jedno piće sa mnom. -Justine, ne. -Molim te.
Molim te. -Ne.
Prestani. Nimalo se nisi promijenila.
Što ćeš danas raditi? -Posao. Radim. Cijeli dan. Dokasno.
Dobro. Vjerujem ti. Isuse. -Što?
Ne brini se. Neću ti slati poruke cijeli dan. Naučila sam.
Justine, samo kažem da radim. To je sve.
Kako je na poslu? -Dobro.
Nadam se da tako nije i na poslu. -Što to znači?
Nestalo je 17 djece i željela bih misliti da vlasti koja ih traži
nije svejedno. -Kao prvo, nisam detektiv. Ne znam jesi li primijetila.
Kao drugo, jebački sam mamuran. Nisam znao da sam na ispitivanju.
Ne. Ne ispitujem.
Samo se pitam trebam li to sama rješavati.
Radimo na tome. -Radite na tome? -Da.
Dobro. Sad mi je pao kamen sa srca. Radite na tome.
Trenutno se moraš smiriti. Nitko ne zabušava.
Nemoj postati... -Svoja?
Ostavi istraživanje istražiteljima.
Drago mi je što sam te vidio. -I meni.
Popuši mi.
Ima li koga?
Naglasio sam da ne razgovarate s Alexom.
Tehnički nisam razgovarala s njim. -Pratili ste ga do kuće.
Pozvonili ste na vrata i špijunirali kroz prozor.
Možemo li se usredotočiti da je ta kuća čudna?
Justine, ako nisam bio jasan prije, dopustite mi sada.
Ostavite ga na miru.
Zašto su njegovi prozori prekriveni? Nije li to malo čudno?
Vjerojatno zato što se radoznali ljudi usuđuju
doći i gledati kroz njih. -Ali Marcus... -Šalite se?
Učinit ću vam uslugu i zaboraviti da smo razgovarali preko mobitela.
Koji vrag? -Jebala si se s njim? -Donna?
Jesi li? -Donna, nisam. Nisam se jebala s njim.
Jesi. Znam. -Ne. Rekao je da niste zajedno. -Lažeš.
Napila si ga. -Donna, nemoj. -Htio je biti dobar i napila si ga.
Prestani. -Pogledaj što si učinila.
Luciano, znam da ne želiš započeti s time što se dogodilo u jakuziju,
ali svejedno sam mislila...
Bože.
Alex, bok. Kako si?
Samo sam te htjela pozdraviti jer sam razmišljala o tebi.
Htjela sam znati jesi li dobro. -Dobro sam.
Jesi? Znam da mi je vrlo teško
i ne mogu zamisliti kako je... -Moram ići.
Čekaj, molim te. Samo želim znati je li sve u redu. -Nemojte me pratiti.
Ima li koga? Gospođa Gandy je. Željela bih razgovarati s vama.
Ima li koga?
Znam da ste kod kuće.
Idem na posao.
Zvao sam cijelo jutro, šefe. -Naišao sam na prepreku na putu.
Kako napredujete? -Jutros imamo urnebes. -Da? -Da.
Marc je otišao po travnjak, ali nisu imali
zato što narudžba nije prošla. -Sranje. K vragu.
Žao mi je zbog toga. -U petak vlasnik dolazi pregledati,
a još uvijek imamo otvoreni okvir. -Ja sam kriv.
Kad sam došao, vidio sam da je Alvin obojao vrata s bojom koju ste naručili.
Reci. -Tražili su šumsko-zelenu, a crvena su. -Što?
K vragu. Poslali su krivu... -Provjerio sam. Naručili smo tu.
Poslali su što smo tražili, ali ta koju smo tražili... -Pogriješio sam.
Vratit ću je i donijeti ispravnu.
Gospodine Graff. -Da.
Sve zovemo na razgovor.
Uvjeravam vas da službenici agresivno istražuju
svaki trag koji dođu u postaju. -A FBI? Imaju nešto novo?
Imamo stalnu i vrlo zdravu izmjenu informacija.
S punim ponosom mogu vam reći da i oni istražuju svaki trag agresivno.
Što je psima tragačima? Dugo nisam čuo za izvještaje.
Zato što ne odgovaraju vama.
Gospodine Graff, razumijem vašu strast i ne smetaju mi razgovori s vama,
jer ne daj Bože, da je to moje dijete i ja bih tražio odgovore.
Morate imati pouzdanja da radimo... -I dalje ne govori?
Zna ona nešto. -Ne slažem se s time.
Agresivno istražujete svaki trag, a ona je i dalje slobodna kao ptičica.
Jeste li je uopće provjerili? -Opsežno. Jesmo.
Znate za njenu povijest? Istražio sam.
Mnogo sam otkrio.
Prije dvije godine vozila je pod utjecajem. Ne znate za to?
Otpustili su je iz prethodne škole zbog neprimjerenog ponašanja. Ni to ne znate?
S članom fakulteta. -Problematična osoba. Zar ne?
Što mislite da ona zna?
Što mislite da nam ne govori? Djeca su izašla iz kuća.
Nitko ih nije izvukao. Nitko ih nije prisilio.
Ne vidim ništa što upućuje na nju.
Što vidite, a ja ne?
Vidim nešto što uopće ne razumijem. -Da.
Govorimo od 17 djece iz jedne učionice.
Nitko nije govorio o tome? -Tako je.
Koliko je roditelja ovdje, a nitko od njih nije znao?
Želim znati što se dogodilo u toj učionici. Zašto samo njena učionica?
Gdje su naša djeca? Samo ćete otići?
Dosta. Morate se odmaknuti. Molim vas.
Naspavajte se. Probudite se s bistrim mislima.
Ona ima odgovore.
Matthew?
Matthew.
Stani.
Čekaj.
Matthew?
Matthew, gdje si?
Kuda si otišao?
Reci mi.
Žao mi je.
Žao mi je što nisam...
Toliko puta sam to htio reći.
Želim to reći svaki puta jer to svaki puta osjećam.
Jako te volim.
Koji vrag?
Gdje je naša kuća? Ovdje.
Gdje je toranj?
Pokaži mi. Hajde.
Bok. -Bok. -Kako ste?
Archer Graff, Matthewov... -Znam tko ste.
Dobro. Znam da nismo razgovarali. Vidjeli smo se na istim mjestima...
Kako ste, Archer? -Dobro. Odlično. Znate.
S obzirom na sve stupam i dalje.
Moramo. Zar ne? -Moramo.
Slušajte. Ispričavam se što vam smetam usred dana,
ali ne znam znate li da imamo snimku kako Matthew odlazi iz kuće
na kameri ulaznih vrata.
Mislim da se to i vama dogodilo s Baileyjem. -Tako je.
Siguran sam da ste snimku pokazali policiji kao i ja.
Zanima me mogu li je pogledati.
Ne trebam kopiju ili nešto drugo. -To mi ne odgovara.
Dobro. Razumijem.
Gary? Archer Graff. Kako ste? -Dobro.
Matthewov tata. -Da. Naravno.
Kako ide? -Želim vam postaviti čudno pitanje.
Teško je gledati. -Čekajte. Vratite na vrijeme kada je na stazi. -Dobro.
Dobro. Ovdje. -Što vidite?
Jedan, dva, tri, četiri, pet, šest, sedam.
Sve je u redu.
Hajde. Što gledam?
Hej. Želim razgovarati. -Mislim da si nemamo što reći.
Mislim da imate mnogo toga. -Vi i svaka druga osoba u gradu.
Vjerujte mi, poruka je jasna i glasna. Ja sam problem. Shvaćam.
Mislim da je to prvo što ste iskreno rekli.
I jeste problem. -Želite mi se unijeti u lice?
Prijetit ćete mi? -Nitko vam ne prijeti. -Lajete na pogrešno stablo.
Sva ta predstava glumljenja žrtve od sebe, možda je zavaralo policiju.
Možda je zavaralo školu.
Prestanite misliti na sebe. -Marcus?
Vi i ja odmah ćemo razgovarati...
Hej.
Ostani dolje.
Hej.
Hotel je dobar? -Dobar je.
Nije Ritz, ali ne očekujem da će poludjeti.
Da. To je samo šest noći. -Tri, zapravo.
Navodno ne moram biti ovdje na završnoj zabavi
pa mogu otići u četvrtak.
Nije li to super? -Da, dobro je.
Trebala bih ovulirati u petak pa možemo postići željeno ovog mjeseca.
Lijepo. Dobro. Da. -Mislila sam da će ti se svidjeti.
Kad vidiš mog tatu reci mu da ću se vratiti za vikend
pa možemo pripremiti njihov ručak za godišnjicu. -Reći ću mu.
Bit će sretan. Započet ćeš smjenu? -Da.
Poslije ćeš otići na sastanak? -Nisam namjeravao.
Zar ne bi trebao?
Ako budem imao vremena. -Paul, pogotovo kad
budeš sam, mislim da je važno da odeš često na sastanke.
Neću piti, Donna. Osjećam se dobro.
Kad se ne budem osjećao, onda ću otići. Dobro? -Dobro, dušo.
Moram ići. -Nemoj zaboraviti reći tati za vikend. -Da.
Volim te. -I ja tebe.
Isuse Kriste.
Hej, Ed. -Hej.
Donna će doći u petak pa ćemo ručati s vama u nedjelju.
Zašto se vraća tako rano? -Valjda će je pustiti.
Htjela je da kažem da ćemo biti ondje. -Dobro. Zvuči lijepo.
Ručak za obljetnicu? -Da.
To je lijepo. Čestitam.
Hvala. -To je dosta godina.
Želiš reći da sam star? -Ne, gospodine.
Zašto si rekao da sam star? -Nikad to ne bih rekao.
Šalim se.
Započinjem smjenu. -Razumijem.
U ponedjeljak će biti 30 dana od nestanka 17 učenika
iz općine McCarren. Članovi zajednice nude nagradu od 50 000 dolara
za informaciju koja će ih vratiti.
Bilo kakve sumnjive osobe ili radnje treba prijaviti svom...
Ne miči se. Policija.
Sranje.
Stani ili ćeš dobiti elektrošoker.
Molim vas. Nemojte. -Šuti.
Radim ondje. Izgubio sam ključeve. Molim vas.
Izgubio sam ključeve.
Dobro ste? -Dobro sam, policajče. -U redu. Brzo smo pali. Dobro ste?
Policajče, dobro sam. Nazovite moje skladište.
Potražite broj na internetu. Moj mobitel ne radi.
Lisice su pretijesne? Ruke su dobro? -Dobro su, policajče.
Hodajmo do auta. -Ne.
Jedan, dva, tri. -Policajče.
Vaše ime, gospodine? -James.
James, dobro. Stani ovdje, James.
Imate li oružje? -Nemam.
A drogu? -Nemam, gospodine.
Nešto što bi me moglo ubosti kad stavim ruke u džepove? -Nemam.
Sigurno? Ne želim da me nešto ubode. -Nemam ništa.
Dobro, James. Budite mirni.
Niste trebali bježati od policije, gospodine.
Sranje.
Molim te. Neka sve bude u redu.
Sranje.
Dobro. Ustani.
Čuješ li me?
James, sa mnom si? -Koji vrag?
Udario si me. -Dobro. Ovo će se dogoditi. Skinut ću ti lisice.
Ući ću u auto. Odvest ću se. Slušaš li me?
Ne želim te vidjeti ovdje.
Ovako ja to vidim. Ja sam pogriješio. Ti si pogriješio.
Završimo s tim.
Ako te ponovno vidim ovdje, to će biti drugačija priča.
Dobro? Ozbiljan sam.
Upozoren si. Ustani. Skinut ću lisice. Jedan, dva...
Trenutno je ovo pitanje druge stvari.
Netko mu mora reći da nije samo njegovo dijete nestalo.
Djece ima 17.
Slušaj.
Sve dok to nije prijavljeno, snimka će biti negdje na disku
i bit će presnimljeno za mjesec dana.
Ako taj građanin ne dođe za mjesec dana
i podnese prijavu, to bi moglo nestati.
Ako dođe, Paul, bit ćeš duboko u govnima.
Netko ti je pregledao ruku?
Sranje.
JUSTINE: Hej.
Hej.
Smijemo li se zagrliti? -Naravno. Isuse.
Hej. Paul.
Hej.
Gdje si bio? -Kod kuće si. -Jesam.
Netko se razbolio i sve iz mog tima i Morrisovog...
Gdje si bio? -Bio sam vani.
Gdje?
Paul.
Govno jedno.
Želiš li danas nešto drugo za ručak? -Može.
Vidio sam taj problem...
U vražju mater. Hej.
Što sam ti rekao?
Što sam... Gad.
Gad.
Ovo je sranje. Pogledaj ovo. Molim te.
Ovdje. Da.
K vragu. Koji vrag?
Sranje. Govno. Da.
Molim te.
Sranje. Hajde. K vragu. Kreni.
Da. K vragu. Sranje.
Sranje.
Novi mobitel.
Ja sam. Jučer sam dobio novi posao.
Hvala.
Imam maleni problem. Ne mogu početi dok ne kupim novu obuću.
I odijelo. Otmjeno je.
Čekaj. Ne Ovo je dobro. Imam posao i radit ću.
Da ponovno možemo uživati.
Naravno da ću mami vratiti novac, ali ne mogu
dok ne budem imao novac za odjeću
da mogu raditi i vratiti mami. Halo?
Kujo. Sranje.
Nisam znao objasniti koliko je važno da dobijem
nešto novaca da mogu nabaviti odjeću za posao, očito.
Nazovi me da ti mogu bolje objasniti. Hvala. Volim te.
To te ja pitam.
NAGRADA OD 50 000 DOLARA
Ne. -Ne?
Ne želim. -Kako to mislite? Što ne želite? Ovo je dobro.
Ovo je dobro. Vrijedi 50 dolara. -Ne.
Dvadeset. Deset.
Pet. Molim vas.
Sranje.
Ne miči se. Policija.
Ovako ja to vidim. Ti si pogriješio. Ja sam pogriješio.
Ako te ponovno vidim,
to će biti drugačija priča.
Dobro. Upozoren si. Ustani.
Sranje. Odlazi.
Koji vrag?
Sranje.
Sranje, Willow.
Isuse. Sranje.
Žao mi je.
Hej?
Dobro ste?
Koji vrag?
Oprostite. Žao mi je.
Sranje. Koji vrag?
Sranje.
K vragu. Govno jedno.
Koji vrag? Isuse. Sranje.
Sranje. K vragu.
Sranje. Molim te.
Sranje.
20, 40, 60, 80, 100.
Hej.
Zovem zbog 50 000 dolara za informaciju o nestaloj djeci.
Znam gdje su.
Vjerujem svi. Bilo je ih mnogo. Stoje u podrumu te kuće. Samo stoje.
Ne znam. U podrumu su i stoje. Ondje je dvoje luđaka.
Pomalo bolesno. Kako to ide? Kako ću dobiti novac?
Nisam. Potpuno sam iskren. Mogu vam pokazati. Pokazat ću vam.
Ne želim dolaziti. Može li mi netko donijeti novac?
Ne volim policijske postaje. Bojim ih se. Imam fobije.
Hej.
Što sam ti rekao?
Ja sam veliki policajac i...
Dobro si. Nije bilo stvarno. Sve je u redu.
Sranje.
Gade. Ubo si me. -Nemoj. Žao mi je. Slučajno sam.
Čekaj. Znam gdje su djeca. Zato sam išao u postaju.
Lažeš. -Ne lažem. Kunem se. Znam gdje su.
Gdje? -U kući u podrumu nedaleko odavde.
Što to... U kojoj kući? -Pokazat ću ti. Stvarno je blizu.
Sranje.
Imaš li AIDS?
AIDS, šupčino. Imaš li AIDS?
Mislim da nemam. -Hepatitis? Nešto poput toga?
Mislim, sranje, ne koliko znam.
Ta crna. Na kraju ulice.
Ispričavam se, gospodine. Ne želim biti bezobrazan,
ali kako da znam da ne pokušavate uzeti nagradu za sebe?
Gospodine?
Gospodine? Policajče?
Čovječe.
Koji vrag?
Pusti me. K vragu.
Hvala.
Koji vrag?
Isuse Kriste. Koji vrag? Dobro si?
Isuse Kriste. Pusti me. Pusti me.
Sranje. Upomoć. Neka mi netko pomogne.
Kažem vam, Marcus. Sama sam vidjela. Nešto čudno se događa
u toj kući. Ako ne vjerujete, idite ondje. -Justine, prestanite.
Evo suštine. Alex je dovoljno istraumatiziran
događajima u zadnjih dva mjeseca, kao i vi. Sigurno jeste. -Marcus.
Zbog toga ću vam učiniti uslugu i zaboraviti da smo razgovarali.
Ako dobrobit djeteta ispituje zakon,
morate to prijaviti službama za zaštitu djece po zakonu.
Stvarno ćete o tome? Stjerat ćete me u kut?
Posjetite tu kuću, Marcus. Učinite samo to.
Nisam ovlašten da posjećujem kuće.
Vi ste obavezni. Morate. -Dobro. Ovo ću učiniti.
Pozvat ću njegove roditelje na razgovor.
Suočit ćemo se u školi. To vam je prihvatljivo?
Da, hvala. Stvarno bi vam bila zahvalna.
Onda dobro. Nema na čemu. Zbogom.
Naprijed.
Došli su. -U redu je.
Neka uđu, Marge.
Ovuda, gospođo.
Ravnatelju Miller, ja sam Gladys.
Da. Bok. Uđite.
Sjednite, molim. -Hvala.
Hvala, Marge.
Hvala što ste došli.
Znam da ste u zadnje vrijeme imali dosta pažnje. Niste to sve željeli.
Rado sam došla. Sve je u redu. -Dobro. Ispričavam se.
Nismo se upoznali. Je li tako? -Vjerujem da nismo. -Dobro.
Mislio sam da ću se sjetiti. Znam da sam već upoznao Alexovog oca.
Ja sam Alexova teta i mlađa sestra njegove mame.
Onda niste njegov zakonski skrbnik.
Nisam. Naravno, to su njegovi roditelji. -Dobro.
Oprostite, Gladys, ali nažalost, moram razgovarati s njegovim roditeljima.
Ne želim to reći, ali njegovi roditelji nisu dobro u zadnje vrijeme
pa sam kod njih kako bih se brinula za Alexa. -Zvuči ozbiljno.
Nije ništa toliko ozbiljno. Ništa konačno.
To je pitanje bolesti. -Pitanje bolesti? -Da.
Znate što? Sram me je pitati, ali ne znam što to znači.
Mislio sam da su to dobivali doseljenici na Oregon Trailu.
Što je? Tuberkuloza? -Znate što? Dobro su, ali moraju biti kod kuće.
Nadao sam se da ću razgovarati s njima jer je ovo nezgodno,
ali zabrinuta osoba je podnijela pritužbu socijalnoj skrbi.
Nažalost, moram kontaktirati djetetove zakonske skrbnike.
O tome se ne može pregovarati.
Moram osobno razgovarati s njegovim roditeljima. -Ajme.
Mogao bih doći kod njih ako bi tako bilo lakše.
Ne želim uključivati službe za zaštitu djece,
ali iskreno, ne vjerujem da se događa nešto loše.
Tko je prijavio? -Ne mogu reći.
To je vrlo zabrinjavajuće. -Sad je sva slobodna volja izgubljena.
Mrav se kreće pod vodstvom uma odvojenog od njegovog.
Ovdje mrava čeka smrt. -Izvoli.
Parazitska gljiva se hrani njegovim tijelom. -Odvratno.
Zatim dolazi do ploda gljive.
Veliki cvjetovi služe za širenje spora... -Tko je to?
Hvala Bogu što ste kod kuće. -Tko je?
Oprostite jer vam smetam subotom. Možete li mi oprostiti?
Upravo smo sjeli. -Autobus se nije pojavio gdje me je trebao pokupiti.
Kasno sam shvatila
da sam na pogrešnoj stanici. Dok sam to shvatila,
otišao je pa sam morala proći cijeli grad da dođem ovdje.
Žao mi je zbog toga... -Žao mi je što vam ovo govorim,
ali srušit ću se.
Mogu li dobiti čašu vode?
Bojim se da je to... -Naravno da možete.
Mnogo hvala. -Bojim se da to nije...
Zovem se Gladys. Drago mi je.
Sviđa mi se vaša kuća. Pogledaj. Žirafa i zelena kineska...
Sigurno je original. Obožavam kuhinju.
Čisti, bijeli ormari. Zavidim vam.
Slušajte. Znam da nije zgodno,
ali morala sam razgovarati s vama o našem jučerašnjem razgovoru.
Marcus, donesi joj vodu. -Zdjelu, molim vas.
Zdjelu? -Da. To je moja navika. Ni ne pokušavam to shvatiti.
Zdjela vode. Dobro. -Hvala.
Htjela sam da znate da sam razgovarala s Alexovim bolesnim ocem. Kao što sam rekla.
Dobra vijest je da će rado doći u ponedjeljak, sjesti s vama
i sve razjasniti. -Hvala, ali stvarno nije potrebno.
Nema razloga zvati vlasti? -To je... Naravno. Valjda.
Mislim, još ih niste zvali? -Gladys, morat ću inzistirati da...
Je li to moja vrpca?
Niste ih zvali? -Nisam. Što je to?
Bože. -Pogledajte što sam učinila. Zaboga.
Zašto ste to učinili? -To je bila nesreća. Stvarno krvari.
Terry, donesi alkohol i prvu pomoć. -Ne. Koješta.
Možete li mi donijeti krpu, dušo?
Mislim da mi je odrezala kosu. -Zovem policiju.
Marcus, mislim da mi je odrezala kosu. Što je učinila?
Marcus?
Pa...
Pogledaj.
Koji vrag?
Bože.
Prestanite misliti na sebe. -Marcus? -Morat ćemo...
Ne diži se.
Hej. Stani. Ne.
Pomognite mi. Molim vas. Bože. Ne.
Gubite se iz moje trgovine. -Pomognite mi.
Koji vrag?
Gad.
Dođi, govno jedno.
Dobro ste? -Mislim da jesam.
Samo sam izgrebana. Vi?
Isto.
Želim vam zahvaliti. Želim. Hvala vam.
Naravno. Što sam mogao učiniti?
Poludio je. -Bio je dobro kad sam zadnji put razgovarala s njim. Jest.
Ništa slično nikad nisam vidjela.
Ja jesam. -O čemu govorite?
Već sam vidio način na koji je trčao.
Mogu li vam pokazati nešto?
Njihova kćer je trčala kao i Matthew. Isto držanje. Isti način.
Kao što je Marcus danas trčao prema vama. Bio je oružje.
Kako projektil navođen toplinom.
Pogledajte. Moja kuća. Kuća Baileya Kramera.
Pretpostavite da su išli pravocrtno prema svojoj meti.
I pretpostavite da su oboje imali istu metu,
te crte se presijecaju negdje ovdje. -Bože.
Nešto je na ovom području. -Alex. -Što?
Alex Lilly živi u ovoj kući.
Tko još može navesti parazita? Bilo tko.
Lisa. -Trakavica. -Odlično.
Odvratna je. Zar ne? Živi u tvojim crijevima i hrani se tvojom hranom.
Prestani. -Prestani.
Prestani.
Što ima?
Razgovaraj sa mnom. Kako je bilo u školi?
Dobro. -Dobro? Poljubio si manekenku? -Nisam.
Nisi? U redu.
Večeras je ta noć. Teta tvoje mame Gladys dolazi.
Zašto mora živjeti u našoj kući? -Razgovarali smo o tome.
Bolesna je i nema kuda otići.
Ni ne poznajem je. -Znam. Ni ja.
Iskreno, ne znam poznaje li je tvoja mama toliko.
Obitelj je. Obitelj je važna. Moramo si međusobno pomagati.
Pronašao sam dijete. -Moji muškarci su se vratili.
Čekaj. U školi je bilo dobro? -Da. -Dobro.
Htjela bih očistiti kuću prije nego što teta Gladys dođe.
Učini mi uslugu. Očisti svoju sobu prije domaće zadaće.
Neće valjda biti u mojoj sobi?
Htjela bih očistiti kuću. To uključuje tvoju sobu. Hajde.
Znam. Užasno je čistiti za sobom.
Uđite. -Držiš vrata? -Držim. Još jedan korak.
Samo kažem da izgleda vrlo loše. Ne znam je li ova kuća...
Bit će ovdje ili na ulici, Stephen. -Znaš da ovo nije dom.
Znam. -Nismo opremljeni za to. Petnaest godina je nismo vidjeli.
Nije bila ni na našem vjenčanju... -Moja mama bi joj pomogla
pa ću i ja. Dobro bi mi došla tvoja podrška. Ako se budeš osjećao...
Alex, što radiš? -Gladan sam.
Gladan si. Dobro. Idi dolje, pojedi i operi zube. Skoro je 7:30.
Budi tih. Teta Gladys spava.
Koliko će ostati kod nas?
Ne mogu reći. Ne čini se kao da će ozdraviti.
Zauvijek će ostati kod nas? -Neće.
Mislim da neće ostati duže od mjesec dana.
Superiška. -Superiška.
Po tebe ću doći u 14 sati. -Vidimo se. -Vidimo se.
Volim te. -I ja tebe.
Vrijeme. Odložite olovke.
Matthew. -Što? Odložio sam olovku.
Matthew, izađi. Alex, jesi li dobro? -Dobro sam.
Matthew, idemo. Uzmi torbu. -Šalio sam se. Bože.
Nemaš prijevoz? -Sve je u redu. -Sigurno?
Mama, tata, gdje ste bili?
Hej. Kako je bilo u školi?
Što nije u redu? -Alex?
Dobro došao kući. Kako si, dušo?
Daj da te pogledam. Nisam te vidjela otkako si bio beba.
Što je s mojim roditeljima? -Ništa, dušo. Sasvim su dobro.
Mama. -Hej. Kako je bilo u školi?
Vidiš? Rekla sam ti da su dobro. Ne brini se.
Alex, nemoj biti nepristojan.
Sjedni za stol. Pripremam večeru.
Trebala sam te pitati, ali nije te bilo pa sam mislila da će mac i sir...
Tata. -Alex, sad je dosta.
Idi gore, umij se, operi zube i u krevet. Za tebe nema večere.
Ne šalim se, mladiću. Idi.
Dođi. Sjedni.
Alex, sjedni.
Ne brini se za roditelje. Odmaraju se.
Prije nego što odeš u školu, želim da obećaš
da nikome nećeš reći da sam ovdje niti da se tvoji roditelji odmaraju.
Čuješ li me, Alex?
Gledaj.
Gledaš li?
Prestani. Prestani, tata.
Alex.
Sjedni.
Kad kažem da nikome nećeš spomenuti mene niti svoje roditelje,
razumiješ što se može dogoditi ako prekršiš obećanje.
Mogu ih natjerati da se ozljede. Mogu ih natjerati da se ozljede međusobno.
Mogu ih natjerati da se međusobno jedu.
Želim li to učiniti, Alex?
Vjeruješ li mi?
Obećaj da me nećeš nikome spominjati. Reci.
Obećavam. -Znat ću, Alex.
Idi u školu autobusom.
Danas nema razgovora. Bravo.
Moraš nahraniti roditelje. Juha je u ormaru.
Sutra ćeš dobiti još.
Alex.
Alex?
Dođi, dušo.
Vrlo sam bolesna, Alex.
Hoćeš li popiti vode? -Voda mi neće pomoći.
Previše sam bolesna da bih pila vodu. Dugo vremena.
Od čega ćeš ozdraviti?
Nadala sam se da će mi tvoji mama i tata pomoći,
ali to ne ide kako treba.
Želiš li otići u bolnicu? -U bolnici me neće izliječiti.
Ali možda bi ti mogao. Možeš pomoći. -Kako?
Iz škole donesi predmet od svakog učenika meni.
To bi moglo upaliti. -Kako ćeš tako ozdraviti?
To bi moglo biti što trebam.
Vratit ćeš se kući ako ozdraviš?
Vratit ću se kući ako ozdravim.
Alex, što radiš ovdje?
Htio sam se igrati, ali zaboravio sam nešto.
Hej.
Dobro si? -Da. -Jesi?
U zadnje vrijeme si vrlo tih. Tiši nego obično.
Kako si? -Dobro sam. Samo sam zaboravio nešto.
Sve je u redu.
Alex, ako želiš razgovarati s nekim, uvijek možeš sa mnom.
Znaš li to? -Da.
Možeš razgovarati sa mnom o bilo čemu.
Želim se vratiti. -Dobro. Idi se igrati.
Što radiš?
Stephen je preživio moždani pa ne može razgovarati.
Brinem se za obitelj. -Drago mi je da ste oboje ovdje.
Alex, kako si? -Dobro sam.
Postavit ćemo ti pitanja o tome što se dogodilo u školi.
Sutra će ljudi doći ovdje i pretražit će kuću.
Moramo se pripremiti.
Detektive, uđite. -Dobro jutro, gospođo Lilly. Kako ste? -Dobro.
Drago mi je da se opet vidimo. Sjećate se detektiva Colberta? -Da.
Navratili smo na nekoliko minuta kako bismo razgledali
okruženje u kojem Alex živi.
I saznati u kakvoj je obitelji.
Dobro. -Hvala. Bok, Alex. Kako si danas?
Danas je nekako tih? -Jest. -Dobro.
Bok.
Spremi stvari, Alex. Sutra odlazimo.
Nemoj stati na sol.
Policija je ovdje. Što to znači? -Ne znam.
Hoćemo li kucati? Vratit ćemo se? -Možda da pokucamo.
Što ćemo reći? Kako ćemo to objasniti?
Ne znam. -Evo ga.
Što je ovo?
Policajac? -To je Paul.
Poznajete ga? -Da.
Ima li koga?
Paul?
Paul, što radiš ondje? -Čekajte.
Sranje.
Ne prilazi.
Paul, čekaj. Prestani.
Bože. K vragu.
Mali, jezivi gade.
Paul, molim te.
Molim te.
Matthew? Matthew.
Ne. Matthew.
Ne.
Matthew? Daj.
Matthew? Tko...
To je dobro. Upravo tako.
Tako treba.
Ne.
Bože.
Pustite me.
Matthew?
Dušo, pogledaj van. Pogledaj što su učinili dvorištu.
Jeremy, staklo je posvuda. Pronađi njenu obuću. Bože.
Čovjek je u kuhinji.
Alex?
Matthew?
Pronašao sam te.
Alexovi roditelji i dalje jedu juhu negdje,
ali ne hrani ih on.
Preselio se u drugi grad i živi s drugom tetom.
Čula sam da je ta žena dobra.
Sva djeca iz njegove učionice vratila su se roditeljima.
Neki su čak progovorili ove godine.
Preuzeto sa www.titlovi.com