ВІТАЄМО В САМДАЛРІ
ВІСІМ РОКІВ ТОМУ
Ви, мабуть, далеко їдете, якщо скасовуєте свій тарифний план.
-Так, ось. -Дякую.
А ваші дані з телефону?
-Зітріть їх, будь ласка. -Добре.
КОРЕЙСЬКІ СТРАВИ
Хочете сісти тут?
Я знаю, що вам подобається їжа.
Твоя правда.
-Уже знаєш, що замовиш? -Не знаю. Мені тут усе подобається.
Спробуй щось нове. Може, оце?
Вибачте, я забула про одне завдання.
-Вибачте. -Зажди.
Що відбувається?
-Щасливого Різдва! -Щасливого Різдва!
Та ну. Коли він так робить, це божевілля.
Справді?
Що ви принесли на Різдво? Узяли якісь подарунки?
Божеволій!
Надішлеш мені посилання, яке тобі відправив журнал?
Я негайно перевірю.
Бувай.
Коли я вже думала, що остаточно його забула…
Можливо,
саме тоді я найбільше за нього чіплялася.
СЕРІЯ 7 РОЗСТАВАННЯ З ЛЮБОВ'Ю
Ок знову надворі.
Вона все життя рибалила як проклята.
Їй, мабуть, набридло те море,
то чого ж вона завжди там?
Я на її місці на те море й не глянула б.
Аякже.
Ти приходила на роботу навіть з гіпсом на зламаній нозі.
Тоді мій чоловік витратив усі свої гроші на термальні джерела,
а Кьон-Тхе утік з моїми грошима.
Вона має рацію.
Вона зламала ногу, коли впала, бо бігла за Кьон-Тхе.
Точно.
Смійтеся-смійтеся.
Коли в тебе проблеми, море — те, що треба.
Усе спокійно, і ніхто тебе не потурбує. Правда ж?
-Я не згодна. -Боже, пані Ко.
Ти справді любиш море попри все, що пережила.
-Так. -Так.
Легкої роботи не буває.
Але добре те, що не треба йти на пенсію чи конкурувати з іншими.
Скільки попрацювали, стільки й заробили,
і можна працювати надалі — було б здоров'я.
Це правда.
Море годує наших дітей і дозволяє їх вивчити.
-Так. -Це точно.
Боже, пані Ко.
Йон-Пхіль просив не знімати це.
То й не знімай.
Йон-Пхіль образиться, якщо побачить.
Чого? Занадто зношене. Треба його зняти.
До речі, де він? Я не бачила його з учорашнього дня.
Йон-Пхіль?
Учора поїхав на материк.
Узяв відгул на пів дня.
-Що? -Так.
Нащо йому пів дня, щоб їхати туди?
А я знаю?
Ин-У почув на роботі. Він теж не знає.
-Це Ин-У сказав? -Так.
Я думала, Могутні рейнджери знають одне про одного все.
Та що вони там знають?
Ох, ти мене налякала. Що таке?
Нічого.
Піду перша.
Закінчуйте і йдіть додому.
Що?
-Ти йдеш? -Пані Ко!
Що відбувається?
Сан-Де.
Божечки, чого ви стільки тягнете?
Отакої. Кудись їдете?
До доньки в місто.
-Ого. -А ти?
У місто до офтальмолога. У мене розмитий зір.
Дайте. Вам не можна самій таке носити.
Ви впадете дорогою туди.
Боже, який ти добрий.
Ти завжди надто добрий.
Ходімо.
Ходімо, мем.
У чому річ?
На жаль, я маю чекати на наступний автобус.
-Поставите це біля неї? -Звісно.
Ти не їдеш? Наступного автобуса ще довго чекати.
Щасти.
Ми їдемо?
Так, пане.
Забери від неї руки!
Ходімо.
Це ти, мамо?
Що ти робиш?
Чому це в тебе?
Сам-Даль,
ти досі небайдужа до Йон-Пхіля?
Оце так несподіванка. Ти про що?
Боже.
Ось це.
Ти справді їздила сама в Сеул?
Ну…
Бабусю, я голодна.
Отакої.
-Я теж, мамо. -Боже.
-Поїжмо. -Дай мені поїсти.
-Ха-Юль, мий руки. -Добре.
Байдуже.
Що він досі робить на цьому крихітному острові?
Мені так нудно.
Ти досі кохаєш її, так?
Ти досі кохаєш її, Йон-Пхілю?
А схоже на це?
Тоді не страшно,
що вона мені завжди подобалася?
Навіть коли ви зустрічалися.
Вона мені навіть до того подобалася.
Я не хотів тобі казати.
Щоразу, як тебе бачу,
це мене гнітить, я почуваюся винним.
Забудь. Ти не мусиш відповідати.
Мабуть, ти зараз спантеличений і розгублений.
Упевнений, що так.
А маю бути?
Я
маю почуватися розгубленим
і схвильованим?
У мене є почуття до Сам-Даль.
Тебе це влаштовує?
Так.
Що?
Гей, Йон-Пхілю.
Що?
Сам-Даль мені подобалася.
Дуже подобалася.
Але я не міг сказати їй цього
через тебе.
Ненавиджу тебе.
Сам-Даль мені подобалася.
Ні.
Досі подобається.
Але через тебе…
Покидьок.
Тобі справді треба до лікаря.
Це серйозно.
Я недавно дивився одну документалку.
Як це називається? Провали в пам'яті через алкоголь?
Ворота до алкогольної деменції. Це може тебе погубити.
Чекай. То я вже тобі це казав?
Так, приблизно 17…
Ні, чекай.
Включно з останнім разом, загалом я чув це 18 разів.
-Сімнадцять? -Я не хотів тебе принижувати,
тому намагався забути.
Але щоразу як я майже про це забуваю, ти знову мені нагадуєш.
Який ти дурень.
Отямся.
Я справді не пам'ятаю, що казав йому.
Гей, Сан-До.
Ти не повинен картатися…
бо тобі хтось подобається, не думаєш?
І тобі вже точно не потрібен на це нічий дозвіл.
Тому не почувайся винним.
Це твої почуття.
Тож роби, як підказує серце.
Ти нічого не вкрав.
Ти надто добрий.
Як я можу так вчинити?
Як я можу її любити,
якщо ти досі її не забув?
Тому я тебе питаю, Йон-Пхілю.
У тебе досі є почуття до Сам-Даль?
Привіт, малі.
Що ви робите надворі в дощ?
Сховалися б під піддашком.
Ви так застудитеся.
Не торкайся їх.
Чому ні?
Їхня мати покине їх, якщо їх торкнеться людина.
-Серйозно? Вона так зробить? -Так.
Як довго нам тут сидіти?
Уже минула година. У мене ноги відвалюються.
Якщо підемо, вони промокнуть.
Я би взяла парасольку, якби ти правильно передбачив погоду.
Але ти просто шарлатан.
Перепрошую?
Я ще не синоптик. Я досі стажист.
Боже.
І зараз немає сенсу прогнозувати погоду на Чеджу.
Очевидно, що дощ буде щодня.
-Це правда. -Гаразд.
Коли ти заводишся, то стаєш такий милий.
Мені їх шкода.
Якщо кошенята застудяться, це небезпечно.
Що нам робити?
Це так освіжає!
Ходи сюди! Ти полисієш.
Ми на Чеджу. Тут чистий дощ!
-Це круто! -Ти застудишся. Ходи сюди.
Нащо ти мене поцілував? Сусіди могли побачити.
-Гей. -Ходи.
ОСЯЙНИЙ ЧЕДЖУ, ДО МАЙБУТНЬОГО РАЗОМ
Чо Чін-Даль повернулася з дівчачої школи Самдал?
Та що з банди «Азалія»?
Так, я ніколи її не забуду. Я стільки через неї настраждалася.
Так, бо ти цькувала учнів з її школи.
Боже.
Ви не йдете додому?
-Ідемо. -Так, ми йшли.
Але чому вона повернулася?
Тобто? Ти не чула?
Через її сестру, Чо Ин-Хе,
відому фотографку, про яку недавно писали газети.
Усі сестри повернулися, бо її кар'єра на дні.
У Сеулі їм показуватися не можна.
Хто?
Хто тут?
Точно. Ти живеш у Самдалрі. Очільниця хеньо…
Сам… Сам-Даль повернулася?
Жити на Чеджу?
Боже.
Майже вийшло.
Прокляття.
Хіба він не синоптик? Як він міг залишити вікно відчиненим у дощ?
Чорт!
Трясця.
Що ти робиш?
Ти в нормі?
Я в порядку.
Не треба мазати мій лікоть маззю.
Знаєш що?
Якщо в мене буде шрам,
то здаватиметься…
що я маю що розповісти.
Я виглядатиму загадковим хлопцем із класним шрамом на…
Покажи руку.
Добре.
Змирися.
Ти сам винен, бо злякав мене.
А ти?
Чому ти лізла по стіні й зазирала в мою кімнату?
Ну, бо…
Що ти за синоптик? Чому залишив відчинене вікно у дощ?
Забув, як минулого разу промок твій матрац?
Так, я пам'ятаю.
Завдяки цьому мій матрац чистісінький.
Це по-твоєму чистісінький? Від тебе місяцями тхнуло.
Справді?
Ясно. Ти вилізла по моїй стіні й зазирала в мою кімнату,
бо хвилювалася, що від мене тхнутиме.
Гей, я не збоченка.
Вікно було відчинене!
Точно. Вікно.
Так, ти хотіла зачинити вікно.
Тому ти вилізла по стіні.
-І тому зазирала. -Зараз вріжу.
Боже, чого ти досі такий діставучий?
Глянь на себе, ти до нитки промок.
Нікому не кажи, що ти синоптик.
Ніхто не повірить твоїм прогнозам.
Знаєш, ти багато чого не розумієш про мене.
Якщо чесно,
насправді я найкращий синоптик відділення Чеджу.
Це я.
Це правда.
Мені по кілька разів на день дзвонять з головного офісу, бо хочуть найняти.
Це не жарт. Я цінний працівник.
Знаєш, мені було цікаво.
Інші дуже хочуть в головний офіс,
але я чула, що ти відмовляєшся туди їхати.
Чому? У тебе на цьому острові схований якийсь скарб?
Гей.
Я не стану більш успішним,
якщо страждатиму в далекому місці, повному незнайомців.
Дракон виринає зі струмочка, так?
Будь драконом у Сеулі. Я буду струмком.
Струмочок, теж мені.
Ти ще той фрукт.
О, дощ зупинився.
Більше не йде.
Гей, Йон-Пхілю.
Що?
Не кажи моїй мамі,
що ми разом їздили в Сеул.
ПОСАДКОВИЙ КВИТОК СЕУЛ — ЧЕДЖУ
ЖУРНАЛ ПРОГНОЗІВ
Годі, тату. Чому ти в моїй кімнаті й чіпаєш мої речі?
Це мій дім, а не твоя кімната.
Де твій лосьйон? Мій закінчився.
Ось.
Він новий, можеш забирати.
Гей, Йон-Пхілю.
Їдь у головний офіс.
Ну от, знову. Ти розмовляв з директором Ханом.
Жодної приватності на роботі і навіть у місті.
Я дорослий, знаєш?
Головний офіс — це підвищення.
Їдь, поки їхня пропозиція в силі.
Ти не будеш їм потрібен, коли постарієш.
Ти стежитимеш за погодою в Кореї та всьому світі.
Не доведеться записувати все в блокнот.
Я просто малював. От і все.
Чому ти нишпорив у моїй кімнаті?
Я не поїду в головний офіс.
Що? Що таке?
Чому ти так хочеш відправити мене на материк?
Я поїду, щойно ти знову одружишся.
Тоді ти маєш хоча б рано приходити додому.
Ти приходиш пізно.
Що знову?
На. Він не підходить моєму типу шкіри.
Старим, як я, треба більше олії.
Де-Йон? Божечки! Посунься.
Здуріти, так?
Як вона наткнулася на президента AS Group тут, на Чеджу?
Я теж гадки не маю.
Такий абсурд, тож я пошукала.
Він приїхав заради того парку в Намдалрі.
-Боже. -Заради бога, що це?
Божечки, його лице.
-Що сталося? -Бідолашний Де-Йон.
Якщо чесно, проблема була в його сім'ї.
Він був не таким уже й поганим.
Гей, Де-Йон та його сім'я нерозлучні.
До речі,
чому ти постійно проводиш час тут, а не в нашій великій вітальні? Іди.
Ти кудись ідеш?
Ось воно.
Куди ти йдеш?
Знайду Чо Сам-Даль.
Що?
Гей, ти куди?
У похід?
На гору Халласан?
Ні.
Я знайду Чо Сам-Даль замість Чо Ин-Хе.
Про що ти говориш?
Ти сказав мені знайти Чо Сам-Даль. Пам'ятаєш?
Так, я це сказав.
Але…
Не кажи мені…
Не може бути.
Що?
Не кажи,
що ти ідеш на стежку Олле,
щоб знайти себе.
Так, іду.
А де мені знайти себе?
Де?
ЗНАХОДЖУ СЕБЕ НА СТЕЖЦІ ОЛЛЕ НА ЧЕДЖУ
«Знаходжу себе на стежці Олле на Чеджу»?
Сам-Даль, ти кумедна.
Така ж дурненька, як раніше.
Тобі не треба йти так далеко, щоб знайти її.
Вона тут. Оце — Чо Сам-Даль.
Тебе це смішить? Так?
Ти сказав мені знайти себе.
Так, сказав.
Але я не думав, що ти аж так серйозно це сприймеш.
Ти наче готова до сходження на Гімалаї.
Досить мене дражнити, їдь.
Тебе підвезти?
Ні, просто їдь.
Добре.
Удачі!
Що це з ним?
Знайти Чо Сам-Даль буде непросто.
Ти не повинен картатися,
бо тобі хтось подобається, не думаєш?
Тому я тебе питаю, Йон-Пхілю.
У тебе досі є почуття до Сам-Даль?
Чи ти відпустив минуле й зараз вважаєш її лише подругою?
Якби я сказав, що досі її не забув,
вона б перестала тобі подобатися? Ні…
Хіба це можливо?
Ні…
Ні.
Вона все одно подобатиметься.
Гаразд, добре.
Я відповім на твоє питання.
Річ не в тому…
що я не можу її забути.
Я обираю не робити цього.
Просто я
ніколи не намагався…
забути Сам-Даль.
Пане, треба їхати.
Певно, вона мене бачила.
Пане?
Я кажу про Чін-Даль.
Думаєш,
вона бачила мене того дня?
Ви про пані Чо?
Зважаючи на поворот її голови…
Вона вас бачила.
Який у мене був вираз обличчя? Нормальний?
Ви виглядали
геть наляканим, пане.
Чорт!
Людські інстинкти — справді загадкова річ.
Що далі за планом?
Ви можете до вечора відпочити в готелі, потім поїхати в мерію…
Де-Йоне.
Вітаю.
Бачив, що про тебе написали чергову статтю.
Таке чудове прізвисько. «Незграба Де-Йон».
Я чув, журналісти зі сфери розваг
переходять у бізнес-сферу лише через цю історію.
Тобі слід регулярно тренуватися.
Справжній чоловік повинен мати сильні ноги.
А, так, ти ж розлучений.
Тобі сильні ноги не потрібні. Мені шкода, братику.
Досить дражнитися…
Дядько, мабуть, страшенно хвилюється, що передав тобі бізнес.
Завдяки твоїй колишній
вся нація вилаяла твою сім'ю за зловживання владою.
Ми витратили десятки мільярдів вон, щоб відновити репутацію нашої компанії!
Чон Де-Йоне, отямся.
Або дозволь нам керувати компанією.
Ти лише приносиш проблеми.
Ну привіт.
Я саме вчу тхеквондо.
Я стільки тренувалася, що автоматично б'ю ногою,
коли серджуся.
Божечки, твої ноги.
Тобі слід тренуватися.
Справжній чоловік має…
Так.
Вони в тебе завжди при ділі. Точно.
Що це таке, Чін-Даль? Де твої манери?
Манери? А, так.
Манери, звісно, важливі.
Мій девіз — віддзеркалювати людей, що переді мною,
і ставитися до них так, як вони ставляться до інших.
Я ж не навчу псів розмовляти, так?
-Псів? -Так.
Так!
Що ти робиш? Ходімо!
-Псів? -Ти мене соромиш!
Так вам і треба.
Люба…
Пане?
Що?
Ви в нормі?
Так.
Здається, після розлучення він став ще більшим бовдуром.
Секретарю Ко.
Де, ти сказав, вона живе?
Судалрі?
Худалрі?
Сам…
Точно. Самдалрі!
Вітаю.
Гаразд, Ха-Юль.
Клади в цей кошик що хочеш.
Я пригощаю.
З якої нагоди?
Таке враження, що я тобі ніколи нічого не купляю.
Я чула, ти не любиш це місто.
Якщо чесно, я теж його ненавиджу. Воно так дратує.
А що робити, коли дратуєшся? Ходити по крамницях. Так?
Добре. Тепер іди.
ДИТЯЧИЙ БІНОКЛЬ
У наш дім, мабуть, вселився привид, який п'є алкоголь.
Я купую випивку, а вона все зникає.
У нашому домі три привиди, які п'ють алкоголь.
Ти вже закінчила?
Що ти вибрала? Покажи.
ТОНІК ВІД ПОХМІЛЛЯ ДИТЯЧИЙ БІНОКЛЬ
Бінокль?
Гарний вибір. Діти твого віку мають таке любити.
Я його купила не тому, що люблю таке.
Просто більше нічого не було.
Тепер і ти поквапся.
ПИВО AS
Наскільки це пиво краще порівняно з іншими брендами?
Мабуть, це ідея того дурня.
Боже.
Отакої!
Боже.
Пане Ко.
Як у вас справи, мем?
Ну…
Дійдеш сама додому?
Я знаю це місто як свої п'ять пальців.
Так. Твоя правда.
Бувай.
-Будь ласка, сідай. -Добре.
Бачу, ви досі бойкотуєте продукти AS.
Ну…
Хіба не природно, що розлучена жінка бойкотує продукти її колишніх свекрів?
Але ви це робили і в шлюбі.
Приємно бачити, що в тебе покращали справи.
Рада, що ти досі там працюєш.
Сподіваюся, тепер ніхто не турбує?
Усе завдяки вам, пані.
Ви їх провчили, перш ніж піти.
Коли ви повернулися на Чеджу?
Та наша зустріч через чотири роки була напруженою, еге ж?
Так. І не кажи.
І це мало бути того дня, коли я так була одягнута.
Я була жалюгідною, так?
Ні.
Удесятеро крутішою, ніж коли були у шлюбі.
Що тебе сюди привело?
Я почувався винним,
що ніколи вам не дзвонив.
Завдяки вам до нас нарешті почали ставитися, як до людей.
Ви — наша рятівниця.
Але ми через страх ні разу вам не подзвонили.
Ми жахливі люди.
Що я тобі казала?
Ви не жахливі.
Жахливі ті, що з дріб'язковості заборонили вам зі мною бачитися,
то чому ви вините себе в тому, що не ризикнули роботою?
Ви не винні, тож перестаньте себе винуватити.
Я знав.
Ви не змінилися.
Де Намчун?
Привіт, мамо.
Я зараз на пляжі.
Почни з власників кораблів,
спитай, коли вони востаннє бачили Намчун.
Міністерство океанів знайде останнє місцеперебування Намчун,
тож почекаймо.
Що?
Пане, висадите мене тут?
Я продовжу шукати на узбережжі!
Ну ж бо, Намчуне.
БУДЬ ЛАСКА, ВСТАВТЕ 500 ВОН
П'ятсот вон?
Добре!
Добре.
Чорт.
Ти сама?
Тоді я по тебе прийду.
Добре, чекай мене там.
Що він робить?
Даруйте!
У чому річ?
У вас є монета в 500 вон?
Хто це був?
Просто якийсь тупуватий хлопець.
-Лише монета в 500 вон. -Ну…
Звісно. Добре.
Хвилинку.
Дуже дякую!
Її тут немає.
Ну ж бо, де ти?
Давай. Покажися.
Вибачте.
Як вас звати?
Покажися, будь ласка.
Звідки ви? Де ваш опікун?
Будь ласка…
Ви не знаєте свого імені?
Може, у вас є стрічка з іменем?
Я не зможу допомогти, якщо не знатиму його імені.
Ви справді не знаєте свого імені?
Намчун!
Вдалося!
Намчун там!
Намчун!
-Чорт. -Нам-Чун?
Точно. П'ятсот вон.
Ну…
-У мене зараз нема грошей, але… -Нам-Чун?
-Вибачте? -Ось як вас звати!
Боже, вам не слід ходити самому. Це дуже небезпечно.
Звідки ви, Нам-Чуне?
Я?
Я з центру.
Так, із центру.
Так. Скажете мені назву центру?
БЛАГОДІЙНИЙ ЦЕНТР ЧЕДЖУ
Ясно.
-Ви говорите про такий центр? -Так.
Я подивлюся, чи він близько, скажіть назву.
ГРУПА АФАЛІНІВ ЧЕДЖУ ПРЕЗИДЕНТ ЦЕНТРУ ДЕЛЬФІНІВ КОН ЧІ-ЧАН
«Президент Центру дельфінів…»
Слухайте, вибачте.
Ви кричали й розмовляли із собою…
Розмовляв із собою?
Ви не бачили, як там вистрибував Намчун?
Ми відучора не могли її відстежити.
Я панікував, сходив з розуму.
Розумію.
Я й гадки не мала, що ви так захоплюєтеся дельфінами.
Я витратив шість років, щоб звільнити Намчун.
Це не просто пристрасть. Вона наче моє дитя.
Який батько поводився б нормально, якби зникла його дитина?
Мабуть, ваша правда.
Як вона може бути йому за дитя?
Що ви сказали?
Забудьте.
Ні, чекайте.
Послухайте.
Я можу зрозуміти, що вона вам за дитя.
Звісно.
Ха-Юль!
Та дитина…
Боже.
Що це таке?
Ти казала мені не мати справу з дивними незнайомцями.
То чому ти тут із цим тупуватим хлопцем?
Хочу дещо прояснити, мала.
Вона тобі сказала не мати зі мною справ, бо я тупуватий7
-Я поясню… -Тупуватий хлопець іде.
Неймовірно! Тупуватий?
Чекайте.
Мені буде дуже прикро, якщо ви отак підете.
Можете не повертати мені 500 вон. Гаразд?
Ми квити?
Що ви робите? Це було небезпечно.
Господи.
Ходімо.
Тітко Хе-Даль!
Ходімо, тітко Хе-Даль.
Що…
Ха-Юль.
Ви все ще просите відновлення?
Чому питаєш? Відмовлятимеш мене?
Тому що цього не станеться?
Я знаю, що цьому перешкоджає AS Group.
Але я не здамся.
Для моєї дискваліфікації не було причин.
Чому я маю здаватися?
-Або можете попросити пана Чона… -Не смій.
Не смій згадувати того придурка.
Не давай мені його побачити.
Пане Чоне.
Секретарю Ко.
Що вас сюди привело, пане?
Що?
Що… Чому?
Ну…
Як там було?
-Я шукав тебе. -Пане?
Що?
Ну…
Я хотів поїхати на гору Санбансан на гарячі карбонатні джерела,
але моя машина зникла.
Ми тобі платимо погодинно, знаєш?
Де ти був?
Ну-бо, секретарю Ко.
Тоді як ти сюди дістався?
На таксі з готелю.
А чому ви не поїхали ним до гарячих джерел?
Що?
Отакої, гарна ідея.
Чому я до цього не додумався?
Відійдеш, щоб я пішла додому?
Так. Звісно. Прошу.
Це не мій дім.
Не цей. Тоді…
Зрозуміло.
Тож…
Це той із червоним дахом?
На цьому домі блакитний дах. Це не…
Це не той.
Люба! Тобто…
«Люба»?
А як її називати?
Вибач!
Що таке?
Ну…
Тож…
Я просто…
У тебе все гаразд?
Слухай.
Твій брат тебе вб'є, якщо тут побачить.
Тут і стіни мають очі.
Секретарю Ко, поквапся.
Швидше.
Ти сьогодні рано йдеш, пане Чо.
Так.
Може, це тому, що всі ваші доньки повернулися,
але ти здаєшся дуже щасливим.
У домі, певно, радісно.
Зовсім ні. Вони нас тільки засмучують. Поки ми були вдвох, був спокій.
Боже.
Отакої, що ви тепер робитимете?
Вони всі осядуть тут, адже Сам-Даль не може повернутися в Сеул.
Певно, ти більше не матимеш нагоду для ніжностей із дружиною.
-Що? -Що?
-Сам-Даль не може повернутися на материк? -Звісно, ні.
Як інакше?
Не те щоб вона не могла. Вона обирає не повертатися.
Вона не винна, тож їй ніщо не заважає повернутися.
-Зрозуміло. -Два дні тому навіть їздила в Сеул.
Справді?
Так.
Два дні тому?
Але ж Йон-Пхіль також їздив на материк два дні тому.
-Так. -Їздив.
Йон-Пхіль теж їздив у Сеул два дні тому.
Справді?
Привіт.
Чекай.
ЗНІМИ ПОГОДУ ЧЕДЖУ ФОТОВИСТАВКА Й КОНКУРС
Гей, тебе захоплює лише прогноз погоди.
То чому тебе це так цікавить?
Як працівник метеорологічної служби,
маю знати про всі заходи, які проводить моя компанія.
Це ідеально для Сам-Даль.
Справді?
Мама бачила, як уранці Сам-Даль ішла кудись у спорядженні для походу.
Вона кудись пішла?
-Мабуть. -Куди? До гори Халласан?
Не знаю.
Вона хотіла знайти себе абощо.
Що ти маєш на увазі?
Який єдиний спосіб знайти себе, подорожуючи Чеджу?
Знайти себе…
Стежка Олле?
Так, стежка Олле.
Вона туди пішла?
Що за проблеми в молодої жінки, щоб самій сюди іти?
Вона не дуже й молода. Може, їй за 40?
Ти досі самотня?
Так.
Ти розлучена? Де твій чоловік?
Хіба не треба спершу вміти контролювати себе, перш ніж шукати?
Скільки людей записалося на цю програму?
Їй спершу треба буде знайти себе в натовпі.
Чому ти її не зупинив?
Боже, та стежка Олле.
Чого я мав її зупиняти?
Що з тобою таке?
Ти нарешті збожеволів?
Гей, я чув, ти їздив у Сеул.
Боже.
Навіщо?
Тобі не треба знати.
Чому ти продовжуєш питати?
Мабуть, ти їздив із Сам-Даль.
Гей, я чув, Йон-Пхіль і Сам-Даль разом їздили в Сеул!
Ти їздив туди із Сам-Даль…
Отакої!
Небо таке гарне, що мені не хочеться додому.
Ходімо, люди.
-Сонце сідає. -Ходімо.
-Ходімо! -Ну ж бо, ходімо.
-Ходімо. -Добре.
Божечки.
Ось що сталося.
То ці двоє знову зустрічаються?
Хіба це не очевидно?
Чому б іще вони їздили на материк разом?
Йон-Пхіль такий чистий серцем.
Привіт, пані Ко.
Чому ти так пізно?
Божечки. Мабуть, тому, що дні тепер довші,
але я весь час сонна.
Цікаво, що пані Ко їла, коли була вагітна,
щоб народити дівчинку з такими підступними чарами.
Що це за дурниці ти мелеш?
Це про Сам-Даль.
Може, вона вдає дурну.
Ти справді не знаєш?
Сам-Даль і Йон-Пхіль знову разом.
Що?
Хто сказав тобі цю дурню?
Не треба на нас кричати.
-Вони разом їздили на материк… -То й що?
Це робить їх парою?
Вони не зустрічаються!
Не смішіть.
Більше не кажіть такі абсурдні речі.
Чорт!
Отакої.
-Чому вона така роздратована? -Вона засмучена.
Щось сталося?
Боже.
-Будьмо! -Будьмо!
Будьмо!
Тату!
Поговори з нею заради мене!
Ти маєш поговорити з мамою. Річ не в мені.
Вона не хоче мене й бачити.
Ти ж тут навіть не витрачаєш гроші.
Тож, будь ласка, попроси її мені допомогти!
-Візьми оце! -Добре.
Я перевірив бухгалтерію. Минулого місяця ти чимало заробив.
Ми ледве отримуємо прибуток.
Ти віддав йому ресторан! А як же твої інші сини?
-Тоді ти маєш дати нам гроші. -Наші батьки ще живі!
Стулися, Сан-До.
Ми багато заробляємо?
Пішло вісім років, щоб віддати гроші, які ти взяв.
А потім ще чотири, щоб віддати ті, що взяв наш брат.
Наші батьки 12 років гнули спини, щоб відплатити ваші борги.
Я сказав тобі стулитися, виродку.
-Тобі анітрохи не соромно? -Малий паскудник.
Ходи зі мною.
-Гаразд. -Пусти! Відпусти мене!
Я був надто поблажливий, бо ти наймолодший.
Придурок!
Гей! Забирайся!
Мерзотник!
Ти даси мені гроші чи ні?
-Так чи ні? -Ні.
Облиш!
Пробачте.
Вибачте, усі.
-У чому причина? -Боже.
Ти в нормі?
Ні.
Так. Авжеж, ні.
Йон-До вміє битися, так?
Це не тому.
Мені просто соромно.
Тобі не треба через це соромитися переді мною.
Купа грошей —
це не завжди добре.
Чому я завжди при тобі виглядаю жалюгідним?
Агов. Відсьогодні пий моє молоко.
Чому?
Я люблю лише шоколадне.
Ти про що? З тобою все гаразд.
Я завжди так пишалася тобою.
Чула, це ти допоміг розвитку ресторану.
Ти був таким бідним, і я завжди про тебе дбала.
Але зараз ти водиш суперкар. Ти успішний. Я так тобою пишаюся.
То в чому проблема?
Проблема саме в цьому.
Я не хочу, щоб ти мною пишалася.
Не хочу, щоб ти мене втішала.
Це я хочу втішати тебе.
По мені ніби слон потоптався.
Бісова стежка Олле.
Я помираю.
Усе болить.
Божечки, пані.
У тебе, мабуть, відвалюються ноги.
Я хвилювався, що наступного разу ти повзтимеш на чотирьох.
Ти знав про програму «Стежка Олле», так?
Куди ти йдеш?
-Купити ліки проти болю в м'язах. -Ось, я вже купив.
Не смійся!
Ходімо.
І це випий.
Так.
Я хотів віддати це тобі.
-На. -Що?
Що це?
Заціни.
Метеорологічна служба Кореї проводить фотовиставку на Чеджу.
Ти маєш узяти участь.
Ти казав мені знайти Чо Сам-Даль.
Я відклала камеру, коли позбулася Чо Ин-Хе.
То візьми участь як Чо Сам-Даль.
Забула?
Сам-Даль теж любила фотографувати.
Я поїхала із Чеджу 18 років тому. Я вже не так добре його знаю.
Тобі й не треба. Відповідальна особа тобі в усьому допоможе.
Забудь.
Моя камера надто далеко в шафі, тож діставати — ще та справа.
Наскільки вона далеко?
Боляче.
Ти в нормі?
Усе аж так погано?
Допомогти тобі піднятися?
Не треба. Я ж не травмувалася.
Я підтримаю тебе.
Я ж сказала, що в нормі.
-Я в нормі… -Я допоможу.
Що? Ти теж був на материку?
Ви були втрьох?
Так.
Що? Йон-Пхіль не згадував про тебе.
Чому ви поїхали і не запросили нас?
Так? Не було б ніяких чуток, якби люди знали, що ти теж з ними їздив.
Яких чуток?
Яких іще? Що Сам-Даль і Йон-Пхіль знову разом.
Гей, чому Йон-Пхіль не казав про нього?
Справді так болить? Так?
Тобі весело?
Авжеж ні. Ти так страждаєш.
Моїй подрузі боляче.
Здається, мені трохи краще після прийому ліків.
Ми майже вдома.
Ні, пане Чо.
Ні, я не хочу. Я не можу.
Сам-Даль.
Я не можу…
Я теж не можу.
Як я можу бачити тебе, Сам-Даль?
Як я можу бачити тебе з цією образою в серці?
Я не можу жити без Йон-Пхіля.
Я не можу без нього жити.
Я не можу жити без Йон-Пхіля. Прошу…
Я теж не можу жити без свого сина.
Пане Чо, прошу!
Я не можу без нього жити, пане Чо.
Я не можу жити без Йон-Пхіля!
Ти мені більше не потрібен.
Тож нам треба розбігтися.
Зажди, почекай. Що це таке? Ти жартуєш, так?
Чому ми раптом розбігаємося?
-Розійдімося. -Гей.
Чо Сам-Даль!
Ви
знову разом?
ВІТАЄМО В САМДАЛРІ
ЕПІЛОГ
ВІСІМ РОКІВ ТОМУ
«Я наллю тобі випити».
Залізна плита була такою гарячою, що він упав на спину!
Мені було
важче тебе відпустити,
ніж триматися за тебе,
змушуючи страждати.
До речі, тату…
Ти досі
на неї ображаєшся?
Сам-Даль нещодавно
перестріла батька Йон-Пхіля.
Що з тобою таке?
Мені завжди було радісно, тому захотів побачити тебе знову.
-Ти бачив? -Ти зробила домашнє завдання.
Добрий день.
Що сталося?
Тобі боляче?
Боже, в тебе знову буйок весь у квітах.
Куди ділася пані Ко?
Запит на берегову охорону!
-Пані Ко! -Під час риболовлі
зникла хеньо з Самдалрі.
Йон-Пхілю, ти про мою маму
говориш?
Переклад субтитрів: Яна Філоненко