Hej.
Hej, allihop!
Hej.
Jag heter Charles Nieuwendyk. Jag är Victorias man.
En fråga många av er har ställt till mig de senaste tre månaderna är:
"Hur visste du?
Hur visste du att den här kvinnan var rätt för dig?
Ni är inte lika", sa ni.
"Du är ingenjör och hon är konstnär", sa ni.
"Du är spänd och hon är cool", sa ni.
På vilket jag svarade: "Jösses, mamma. Lägg av."
Det är inte så att det inte är sant. För det är det.
Men anledningen till att jag visste att hon var den rätta
var stunden då jag träffade henne. Då fick jag en tanke.
Den här tanken var ihärdig.
Jag kunde inte släppa den.
"Det här är personen
som jag vill åldras med."
Vad säger du, Vic?
Vill du åldras med mig?
FASCINERANDE!
SAN FRANCISCO, KALIFORNIEN KL. 9.26
SENIORBOENDE
Så här är det, mr Cubbler.
Jag tar inte emot pengarna om jag inte har en chans att lösa fallet,
och det går nog inte.
Varför inte? Gör inte en privatdetektiv sånt här?
Teoretiskt sett, men det här seniorboendet är ett slutet ekosystem.
Jag kommer inte in. Det är bättre att gå till polisen.
Polisen gör bara nån halvhjärtad utredning av personalen utan att lösa nåt,
de vänder alla mot min mor och hon får bo hos mig.
- Det vore suboptimalt. - Jag är ledsen.
Jag tror inte att det är möjligt. Jag kan inte bara...
Jag har ändrat mig. Jag tar fallet.
Hur når man en sån person? De använder inte Craigslist eller Reddit.
Jag tänkte mig en gammaldags annons i tidningen. Skriv ner det här.
"Sökes. Man, mellan 75 och 85.
Tekniskt kompetent.
Van vid teknik.
Har en mobil."
Varför just en man?
Det är sex kvinnor på en man där. En man är mer spännande.
En rynkig liten honungsfälla. Jag gillar det.
Ja. Publicera annonsen imorgon. Vi måste hitta den här killen.
SACRAMENTO, KALIFORNIEN KL. 17.28
- Hej. Hur är det? - Bra. Själv? Hur var jobbet?
- Bra. De gillar mitt förslag. - Bra.
Hej, killar. Hur var er dag?
- Bra. - Den var bra.
Har det hänt nåt intressant?
Okej. Jag står inte över mutor.
Fem dollar till den som berättar om nåt viktigt som hände idag. Jace?
Det hände inget.
Inget hände.
Nico?
Jag hade matte.
- Det har du varje dag. Räknas inte. Wyatt? - Va?
Har du ett svar?
- På vadå? - Hallå.
Jag hörde inte.
Tappert försök.
Det var det. Jag försökte.
Tänker de nånsin prata med oss?
Pratade du med dina föräldrar i deras ålder?
Med mamma, ja. Hela tiden. Med pappa?
Mest om logistik.
Snabbaste vägen till flygplatsen? Fråga Charles Nieuwendyk.
På tal om...
Okej. Vad är det för nåt idag? Är det ett recept?
En filmrecension om en film som kom ut för två månader sen?
Nej. Det är en artikel om en konstförfalskning på ett tyskt museum.
- Han försöker bara få kontakt. - Jag vet. Det är sött.
Jag är bara orolig.
Mamma kunde få ut honom ur hans skal.
När hon levde bjöd de över vänner på middag,
de reste och de levde ett händelserikt liv.
Och sen dog hon, och inom en dag hade han packat ner alla hennes saker
i prydligt märkta kartonger och ställt dem i garaget.
Han jobbar inte. Han bor ensam.
Och istället för att prata med mig om nåt meningsfullt, så bara...
Han gör det här.
- Jag borde hälsa på honom. - Ja.
Men fråga om snabbaste vägen dit. Han brukar ha rätt.
Hej på er. Wow. Ni var snabba.
Japp. Två timmar.
Var inte konstiga. Krama morfar.
- Nico. Hej. - Hej, morfar.
Maskinen du gav mig är fantastisk.
- Jag använder den varje dag. - Bra.
Du kan använda appen också. Den finns på din mobil.
Jag gillar att välja ut bönorna och trycka på knappen.
Då känner jag mig nyttig.
Vill de ha nåt att dricka?
Nej. De dricker Internet.
- Funderar du på att börja jobba igen? - Nej, jag har gått i pension.
Jag vet.
Men det vore trevligt om du hittade nåt att göra.
Nåt meningsfullt.
Inte bara klippa ut tidningsartiklar och skicka dem till din dotter.
Det här är en intressant artikel om chilenska jordbruksinnovationer.
Toppen, pappa.
Men att skicka tidningsurklipp är inget jobb.
Du gillar inte att prata om mamma.
Så vi måste inte det, men du vet att hon hade velat att du
var en människa.
Lev ditt liv.
Minns du när jag var liten och du gav mig Charles-utmaningar?
Som att hitta tio nummerplåtar från andra stater,
eller läsa 20 böcker innan jul?
Du får en Charles-utmaning.
Hitta ett projekt eller en hobby. Nåt som du tycker är kul.
Okej. Det är en bra utmaning. Jag godtar den.
- Okej. - Då så.
Okej, killar. Nu kör vi.
SÖKES - UTREDNINGSASSISTENT MAN 75-85 - MÅSTE HA MOBIL
KOVALENKO DETEKTIVBYRÅ
Det här jobbet kräver att du är bekväm med att använda teknik.
- Har du en telefon? - Absolut.
Får jag se den?
Den är hemma.
Förlåt. Jag menade har du en mobiltelefon? Inte fast telefon.
I så fall, nej.
Göra vadå?
Skicka ett sms till Julie Kovalenko. Jag la in mitt nummer i din mobil.
Det behöver inte vara långt. Skriv bara "hej" eller nåt.
Vad gör ni, sir?
Inte vet jag.
Jag är i miniräknaren. Jag adderar grejer.
Jag använder den inte så mycket.
Jag förstår. Ta bara en bild av nåt och skicka den till mig.
Jag la in mitt nummer under "Julie".
Son? Dotter?
Min brorsdotter.
Gud. Jag har en miljon såna i en låda nånstans.
Allt de gör får en att känna sig så stolt.
Och alla slarviga bildprojekt känns som ett kubistiskt mästerverk.
Vad jobbade du med?
Jag är pensionerad nu, men jag var högskoleprofessor.
- I? - Ingenjörsvetenskap.
Åk hem.
Tack, allihop. Vi meddelar er.
Min klient har en mamma som bor på seniorboendet Pacific View.
Helen Cubbler, 86.
Hennes son Evan rapporterade nyligen att det här rubinhalsbandet,
en värdefull släktklenod, har försvunnit. Han misstänker en anställd.
Jag förstår.
Och du vill att jag...
Vad ska jag göra?
Du ska flytta in på boendet och låtsas att du är ny där.
Jag ger dig olika ljudinspelningsenheter och du blir min källa.
Min mullvad.
En man på insidan.
Ja. Vi borde ha allt vi behöver inom en månad.
Sen säger du att du har ändrat dig, flyttar ut och åker hem.
Det verkar vara mycket jobb för ett stulet halsband.
Inte för klienten.
Dessutom kan det här bara vara toppen av isberget.
Juveltjuvar brukar slå till mer än en gång.
Jobbet är ditt om du vill ha det.
Varför just jag?
Du kan använda tekniska prylar. Du är självsäker, men anspråkslös.
Framförallt är du reserverad. Du håller korten nära bröstet.
På många sätt är du en klassisk spion.
Okej. Jag gör det.
Vad händer nu?
ÖVNING 1 OBSERVATION OCH MINNE
Nu börjar vi. Titta på mig. Tjuvkika inte. Beskriv de som sitter vid bordet intill.
Ett par. Unga.
Brunetter.
Nära. De är blonda. Vem är borta vid soptunnan?
Kvinna. I tjugoårsåldern. Tatueringar. Stora ringar i öronen.
Nej. Den personen är i din ålder och en man.
Och bakom dig, klockan sex.
Man. Ensam. Röd skjorta och glasögon.
Charles, bakom dig, klockan sex, är ett helt damlag i softboll.
Gissade du bara, eller...?
Ärligt talat, ja, jag gissade bara.
- Det här är spännande. - Okej.
ÖVNING 2 SMYGFOTOGRAFERING
Så... Smygfotografering. Målet är att undvika att bli upptäckt.
Låtsas fota nåt annat, men fånga samtidigt målet på bild.
Ser du paret som är bakom mig?
Ta en bild av dem utan att de märker nåt. Okej?
Du är osynlig.
- Så här ska livet vara. - Ja.
Visst är de söta?
Ska vi ta en på dig?
- Nej, tack. - Nej då.
Det är ingen fara. Jag gör det.
- Okej. Tack. - Kom igen.
Vad för dig till stan?
Jag är med i en naturklubb.
- Wow. - Häftigt.
Det där är Julie. Hon grundade klubben.
- Hej. - Hej.
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Kul att träffas. - Hej då.
Okej.
- Det känns som att de märkte dig. - Ja.
ÖVNING 3 SPIONGLASÖGON
Okej. Fungerar öronsnäckan? Hör du mig?
Ja.
Okej. Glasögonen är på, så jag kan se allt du ser.
Det här är grymt.
- Toppen. - Hej.
Okej. Bra.
- Bara gå. Var som vanligt. - Hej.
- Håll målet i mitten av ditt synfält. - Hej.
Okej. Ser du fruktståndet framför dig?
Inled nu en konversation med fruktkillen. Kom ihåg, var avslappnad och självsäker.
- Du tittar bara. - Hej.
Jag undrade om du kunde svara på en fråga jag hade om dina persikor.
Visst. Det gör jag gärna.
Stå inte så nära.
- Förlåt. - Okej.
Jag reser världen över i jakt på bra persikor.
Jag är med i en persikoklubb.
- Varför är du alltid med i en klubb? - Jag vet inte. Tyst.
Sluta. Du pratar inte med nån.
Förlåt. Jag älskar bara persikor.
Jag tar alla dina persikor.
- På riktigt? - Ja.
- Köpte du precis alla hans persikor? - Ja.
Du får ingen ersättning för det här.
Jag vet.
Okej. Vi ska träffa Deborah Santos Cordero.
Hon kallas för Didi.
Hon driver verksamheten. Personalen rapporterar till henne.
- Jag är din kära dotter, Emily. - Varför kan du inte vara Julie?
På nätet kan man hitta att du har en dotter som heter Emily,
men ni finns inte på bild ihop – namnet är det enda viktiga.
Det är bra om täckmanteln är okomplicerad.
Täckmanteln.
Ja. Täckmanteln.
Ta dig samman. Är du redo?
Jag vet inte, men det spelar ingen roll. Du vet om jag är redo.
Det är du inte. Du är inte alls redo, men tiden tog slut.
Hur som helst – du litar på mig, och det ger mig självförtroende.
Du är det bästa alternativet bland en uppsjö av mindre bra alternativ.
Det var allt jag behövde höra.
- Det här blir kul. - Okej.
PACIFIC VIEW SENIORBOENDE KL. 14.28
Charles och Emily?
Didi Santos Cordero. Jag är chef.
- Hur mår du? - En rundtur?
Ja. Vi tyckte att det var dags att undersöka våra alternativ.
Toppen. Vi kan börja här.
Ni har loungen bakom er. Nybryggt kaffe och kaffebröd varje morgon.
Det är happy hour varje dag. Från klockan tre.
Hej, Virginia.
Hej, Didi.
Du är lång.
- Tack. - Är det ditt riktiga hår?
Det är det.
Okej. Då så. Nu går vi.
Vi har olika evenemang här.
Musik, bridgeturneringar... Professorer håller föreläsningar.
Perfekt. Min pappa var professor.
Jaså? Var då?
Cal State East Bay i Oakland.
Ingenjörsvetenskap.
Okej. Två saker.
Om du bosätter dig här blir ditt smeknamn "Professorn".
Och du får schasa bort Virginia med en pinne. Mot biblioteket.
Här är biblioteket. Ett av mina favoritrum.
Det är gratis wifi i hela byggnaden. Det här är en av mina favoritlägenheter.
Utsikt över staden. En av mina favoriter.
Stort sovrum med en stor garderob för alla dina saker.
Sällskapsrummet.
Här hålls de flesta kurserna. Måleri, keramik och sånt.
De andra hålls i loungen eller på gymmet.
Vi har en otrolig biograf på andra våningen.
- Filmkvällar onsdagar och lördagar. - Har ni besökstider eller stängningstid?
Nej, han gör som han vill. Du får hälsa på när som helst.
Får jag ta med min kaffemaskin?
Ta med vad du vill. Det är ditt hem. Konst, böcker, husdjur.
Har du hund?
Nej. Min fru... Min avlidna fru var den som gillade djur.
Om du vill ha en får du det.
GRANNSKAPET
Vad finns där inne?
Vår avdelning för demenssjuka.
Den kallas Grannskapet. Där får man tillsyn dygnet runt.
De har sitt eget schema.
Men övriga boende får alltid titta in. Vill du det?
Nej. Tack.
Det är lugnt.
Nu går vi hitåt.
Det låter toppen att aldrig behöva tvätta.
Får jag flytta in? Ja, det här är perfekt. Eller hur, pappa?
Bara så du vet, Charles,
våra boende älskar Pacific View.
De är pigga, de blir väl omhändertagna och de är tillsammans.
För de flesta seniorer
är det största hotet mot välmående inte en olycka eller hälsan.
Det är ensamheten.
Nåväl, det är mycket att tänka på.
Kan vi höra av oss om ett par dagar?
Självklart.
"Mycket att tänka på"?
- Låt mig förklara. - Nej.
Operationen kräver att du följer
en väldigt specifik plan med ungefär tio faser.
Fas ett var att ta sig in på anläggningen.
Jag förstår. Jag är ledsen.
Jag blev bara lite överraskad. Jag blev...
Du måste prata med mig, annars vet jag inte vad som pågår.
Okej.
Hade din fru Alzheimers?
Farfar hade det.
Det är brutalt.
Hela mitt liv var han farfar, och på ett halvår blev han nån helt annan.
Vårdades hon på en sån avdelning?
Nej. Hon fick mig att lova att hon kunde bo hemma.
Hon var rädd för vad det skulle innebära att vara
bakom den dörren.
Jag är ledsen. Jag bara... Jag vet inte om jag klarar det här.
Okej.
Bara så att du vet, den här hemska känslan du har,
man tar sig igenom den.
Hur då?
Jag vet inte. Alla är olika. Jag började jobba igen. Löste fall.
Kände att jag gjorde nytta.
Min farmor startade en bokklubb.
Min syster började spela Pokémon Go. Hon är 42. Det är konstigt. Jag vet inte.
Men... Man måste göra nåt.
Återförenas med världen.
Vara bland människor.
Om du inte vill göra det förstår jag dig helt och hållet.
Men jag behöver ett svar imorgon bitti.
Okej. Jag gör det.
Först ska du sammanställa en lista över misstänkta.
Säg att du spelar in videor till din familj och fånga alla på bild.
- Vet du vad jag kan säga? - Du är inte med i en videoklubb.
Jag hälsar på så ofta jag kan,
men vi borde träffas på mitt kontor ibland eftersom jag är Emily från Sacramento.
Jag tycker att jag borde kalla dig nåt. Typ Emerino.
Herregud, jag hatar det.
Okej. Vad sägs om... Eminem?
Smeknamn är dumma. Säg bara Emily.
Charles, det är Didi.
- Hej på er. - Hej.
Här är aktivitetsschemat.
Mycket kul under första veckan. Trivs du bra?
Ja. Det tar lite tid att packa upp, men Froggy här hjälper mig.
Förlåt. Det är mitt smeknamn på Emily. I stort sett alla kallar henne det.
Froggy. Gulligt.
Så gulligt, eller hur?
Vi ses imorgon.
Hej då, Froggy.
Hallå.
Vet du vad jag håller i just nu?
Kollaget som du gjorde i första klass.
- Alla former. - Gud.
- Skicka inte det till mig. - Aldrig. Det är mitt. Jag älskar det.
Minns du vad du sa när jag frågade vad det var?
Du sa att det var en hund som lagade sitt rymdskepp.
Hans trasiga rymdskepp.
Det var det mest fantastiska jag nånsin hört.
Vilken fantasi.
Det var så jag visste att du var din mors dotter.
Jag vill bara att du ska veta
att jag följde ditt råd och hittade ett projekt.
Jaså? Vadå?
Tja, det är nåt utöver det vanliga.
Antagligen inte vad du hade tänkt dig, men jag...
Jag går en kurs på ett seniorboende i San Francisco.
Wow. Vadå för kurs?
Vilken sorts kurs? Det är... Alltså...
Det är... Det är rätt häftigt, alltså. Det är foto...
Du vet, måleri...
...trädgårdskurs.
Det är en vadå?
Det är häftigt.
Man odlar grejer och fotar dem, sen målar man dem.
Man gör en målning
baserat på fotot. Det är tvärvetenskapligt.
Låter som en cool klubb.
Ja. Det är en cool klubb. Klubbar är coola.
Du träffar folk, utökar din värld... Du åker till stan. Det här är underbart!
Det tror jag också. Vet du vad? Vi pratar imorgon. Jag ska berätta allt.
Det vore trevligt. Okej. Hej då, pappa.
Okej. Hej då, älskling.
Herregud. Det där var otäckt.
DAG 1 - KL. 6.22
Klassisk spion.
BASERAD PÅ "EL AGENTE TOPO"
Undertexter: Pauline Mengel