PACIFIC VIEW SENIORBOENDE
Hej. Vi har inget wifi och larmet i 204:an är kaputt.
God morgon. Hur mår du?
- Larmet stressar mig. - Är systemet nollställt?
Håll ett öga på Cheryl. Jag ringer IT.
Didi, wifit funkar inte.
- Vi fixar det. - Min startar inte ens.
Det är en kortlek, Sam.
Derek. Hej. Det är Didi.
Ja, du gissade rätt. Okej. Vi ses om tio minuter.
Gör du wifi-grejer också?
Alltså, jag vet inte.
Vet nån varför wifit slutar funka? Är det inte magiskt?
Jag är så klumpig. Tack. Och du, en sak till.
Pastor David är inte här än och hans bibelgrupp väntar.
Okej, jag ringer honom.
Nej. Jag har redan ringt dig. Jag pratar med dig nu. Kom bara hit.
Didi, varje dag inspirerar du mig
så mycket med din styrka och ditt skarpsinne...
- Beatrice, titta. Det är Sergio. - Sergio, god morgon!
Hur mår du?
Susan, du är på mitt kontor.
Styrelsen har godkänt min nya säkerhetsplan.
Vi borde gå igenom den tillsammans. Det tar två timmar.
Ge mig bara den.
Okej då.
Vill du höra nåt konstigt?
Varför inte?
Saltkaren är slut.
Alltså... Inte saltet, utan...
Grejerna. Själva saltkaren. Vi har typ tio kvar.
Hur många brukade vi ha?
Femtio kanske?
Har vi blivit av med 40 saltkar?
- Ja. - Vad fan, Dennis?
Det är inte mitt fel!
Jag måste fixa wifit. Jag beställer fler. Ge mig det som referens.
Okej, men jag behöver ha det innan lunch.
Vi är ledsna. Ditt samtal kan inte slutföras...
God morgon.
Rum 826.
Satan.
God morgon, Cal.
God morgon, Chaz.
Du har knäppt fel.
Ta dig samman, Nieuwendyk. Tack.
- God morgon. - God morgon.
Var är Florence?
Hon tar nog sovmorgon.
Hon har planerat möhippan oavbrutet i tre dagar.
På tal om det – jag har tänkt på svensexan.
Antingen äter vi en fin middag på John's Grill.
Eller tar vi en partybuss till Hooters.
Se upp. Flytta er.
Hitåt.
Uppe till höger.
AMBULANS
Vad hände?
Är Florence borta?
Jag är ledsen. Jag får inte lämna ut medicinsk information.
Så... En sorglig dag.
Jättesorglig dag.
Florence kommer att hyllas imorgon kväll. Det håller nog på ett tag.
Hon hade många vänner.
Robert ska flyttas, så vi har ett rum på demensvården.
Gladys flyttar dit. Då har vi två lediga rum i huvudbyggnaden.
Vi får sätta igång med städningen av dem.
Dessutom... På nåt sätt har vi blivit av med ungefär 40 saltkar.
Ge mig gärna misstänkta.
Särskilt om ni har sett nån hjort i korridoren.
Det var allt. Tack, allihop.
Överraskning. Hej, raring.
Hej. Vad gör du här? Går allt bra med fallet?
Bara bra.
Det är inget på schemat idag och jag ville träffa er,
så jag tog tåget.
Toppen. Jag är glad att du är här.
- Jag... Det är en galen helg. - Tack.
Jag har en miljon ärenden.
Jag ska inte störa. Du ser mig inte.
Ska du laga middag?
Jag hade hoppats på nåt kinesiskt. Jag bjuder. Var är mina stiliga barnbarn?
Då så.
- Ska du inte äta mer? - Jag åt flingor.
Va? När då?
För 20 minuter sen.
Nej, pappa. Sätt dig. Barnen hjälper mig med disken, eller hur?
- Barnen hjälper mig? - Morfar slipper, så varför måste vi?
- Ja. - Det är helt logiskt, brorsan.
- Tack, pappa. Jag uppskattar det. - Herregud.
Ta dig samman, Nieuwendyk.
Är din pappa okej?
Det är lite konstigt att han bara dök upp så där, eller hur?
Han mår nog bra.
Hans tajming är oklanderlig. Vi har massor att göra imorgon.
- Jag kan hjälpa till. - Det gör inget att jag är borta.
Han tillbringar meningsfull kvalitetstid med sina barnbarn.
Herregud.
- Brorsan. - Nej!
- Jag gjorde mål. - Du gjorde mål åt oss.
Vänta. Tysta.
Jag måste svara.
Hejsan. Hej.
Du skulle ha varit här för två timmar sen.
Ja. Jag kunde inte komma för jag är i Sacramento.
Va?
Jag behövde rensa skallen lite, så jag ska sova hos Emily i natt.
- Charles, nej. Jag sa ju... - Julie.
Det har varit en tuff vecka. Gladys blev sämre, och nu Florence...
Jag vill vara med min familj, så det är det jag gör.
Okej. Visst.
- Kommer du imorgon? - Ja. Jag är tillbaka imorgon. Vi ses då.
Herregud!
Ni sa att ni skulle pausa. Vad gör ni?
Hundrafyrtiofyra? Det är 100 mer än jag behöver.
Visst. Jag tar ett gross.
När får jag dem?
Tio veckor?
Okej. Visst. Jag fyller i papperen.
Nej, tack ska du ha, Jeanette.
Hej, Rick. Hur är det?
Ja. Absolut. Jag åker dit direkt.
PACIFIC VIEWS HUVUDKONTOR KL. 10.35
Hej, Didi. Ledsen att du fick vänta.
Det är en galen dag. Jag hade tre möten på raken.
Wow. Galet.
Ja. Okej. Vi går upp.
Tack för att du kom. Vill du ha kaffe?
Ja. Visst.
Espresso? Macchiato? Latte?
Okej. Jaha... En latte, tack.
Toppen. Skummjölk, mandel, soja, havre, tvåprocentig?
- Det som är lättast. - Jag trycker bara på en knapp.
Okej. Du får välja.
Okej. Jag sätter igång direkt.
Pacific Views seniorboende ska ingå i ett strategiskt partnerskap
med Bynum Southwest.
Jösses. Slutar ni nånsin slås ihop och förvärva
och skära ner och omstrukturera?
Inte direkt. Nej.
Slukar de oss eller är det tvärtom?
Det är ett strategiskt partnerskap.
De slukar oss.
Men det är bra för dig för deras högkvarter ligger i Bahamas,
så de letar efter nån som kan leda den här regionen.
Ska jag jobba här – på huvudkontoret? Jag vet inte hur man gör.
Underskatta inte dig själv. Vi vet hur bra du är.
Du får högre lön. Bättre arbetstider.
Du har jobbat på golvet i 12 år. Vill du inte ha en paus från all stress?
Tack.
Så här är det, Rick... Och jag menar inget illa.
Ledningen suger. Byråkratin är galen.
Det tog fyra timmar att få er att köpa saltkar.
Okej. Jobba här och fixa det uppifrån.
Var den som gör det lättare för cheferna att få tag i saltkaren.
Jäklar, vad gott.
En maskin på varje våning.
- Saltkaren? - Jag jobbar på det.
- Kör! Ja! - Herregud!
- Ja! Jag gjorde mål! - Herregud!
- Nej! - Herregud.
Herregud.
Va?
Herregud.
Morfar?
Vad är det? Du vann.
Jag gläds bara åt min fotbollsbil och hans lilla mössa, det är allt.
Men varför gråter du?
Det har varit en tuff vecka.
Hej, chefen. Har du tid?
Ja. Vad är det?
Jag kör ju Elliott till cigarrbutiken...
Det känns olustigt att åka dit nu när han har cancer.
Du får inte prata om Elliotts hälsa. Det är privat.
Han pratar om det.
Jag får ha dosan. Jag har cancer.
Du har en poäng.
Alla tar dåliga nyheter på olika sätt. Vissa gråter. Vissa gör inte det.
Vissa röker cigarrer och blir mobbare.
Elliott är vuxen – infantilisera inte honom.
Jag vet. Det verkar bara fel att hjälpa honom köpa nåt
som gör honom sämre.
Okej. Jag kör honom idag.
Tack.
Var det allt?
En lustig fråga till.
Om man börjar träffa nån på jobbet... Är det typ...
Var ska man... Är det lugnt, eller...?
Officiellt brukar ledningen inte gilla sånt.
Okej.
Det är därför alla hatar ledningen. Livet är kort – lev.
Hej, Tabitha. God morgon.
Hej, Didi.
Ge mig en juice. Jag har cancer.
Kan du göra mig en tjänst och ta ut den där slangen?
Okej.
Jace?
Ja?
- Kan du göra det nu, tack? - Ja.
Jace?
Du är helt besatt av den här slangen. Gå vidare.
Morfar gick ut för att ta en kaffe.
- Okej. - Är han okej?
Ja. Hur så?
För hans vän dog.
Va? Vem då?
Florence. Vila i frid.
Har Florence dött?
- Ja. Häng med lite. - Hur vet ni det här?
Morfar grät. Vi frågade varför. Han svarade inte.
- Vi fortsatte fråga. Sen berättade han. - Vad pratar ni om?
- Hon visste inte varför morfar var nere. - Florence dog.
Det är chef's kiss-emojin.
- Eller för att C.J. flyttar till Sibirien. - Singapore. Läs på.
- Håll tyst. - Vem fan är C.J.?
Berättar han om sina problem för alla utom mig?
Du gjorde ärenden hela dagen. Skyll inte på skytten.
"Skjut inte budbäraren"?
Strunt samma. Skytten skjuter.
Absolut.
Du skulle ta ut slangen, sa mamma.
Herregud.
Det var så trevligt. Tack för allt.
Säkert att du mår bra?
Ja.
Varför... Jag menar, varför...
Det är bara det att barnen berättade att din vän dog.
Ja.
Sorgligt.
Väldigt sorgligt.
ARCO har blivit en Chevron-mack nu.
När hände det?
Jag önskar väl bara att när nåt sorgligt händer dig
ska du känna att du kan prata med mig om det.
Det är inte ditt fel att det är så. Det är
vi.
Vi fastnar i att du undviker saker, sen undviker jag saker. Sen har vi ingen...
Vi bara gör det inte.
Eller kan inte göra det.
Och jag vill att vi ska kunna göra det.
Nåväl... Jag tror att du har rätt.
Och vi borde diskutera det här mer när jag kommer nästa gång.
Du ska... Du missade avfarten till tågstationen.
Du tar inte tåget tillbaka.
Jag kör dig till San Francisco. Det här kommer att hända.
Båda två.
- Alltså... - Var och en.
Var är Jaylen? Han ska köra mig till cigarrbutiken.
Han gör en grej. Jag kör dig idag.
Titta här.
Om jag vill ha nya saltkar är det som att ansöka om ett lån.
Tack, Obama.
Oj. Du menade allvar. Okej, då åker vi.
Hur är det med dig?
- Jag har cancer. - Jag hörde det.
Det här är vad jag tror. Mamma var det känslomässiga limmet.
Så utan henne har du och jag sämre kontakt.
För limmet är borta.
Eller så är vi som ett valv och mamma var... Vad heter det? Slutstenen?
Du använde en arkitektonisk term.
Det gjorde jag.
Vill du höra en otrolig historia om ett 900 år gammalt valv i Belgien?
Oj. Det där låter så tråkigt.
Ska jag höra från mina barn att din vän har dött?
Jag var redan ledsen,
och det fanns ingen anledning att göra Emily ledsen.
Du har ett rikt liv. Med ditt jobb och dina barn och Joel.
Och det sista jag vill vara är en börda.
Men, pappa – det är grejen. Att vi inte kommunicerar är bördan.
Det är en börda för mig att inte vara nära dig.
Jag har aldrig sett det på det viset.
Wow.
Ja. Så när du...
Ursäkta. Vad gör du?
Jag tänkte lyssna på Ezra Klein. Jag trodde att vi hade löst det.
- Det gjorde vi väl? - Vi har knappt börjat!
Hur mår Virginia?
Hon är otröstlig. Det känns som att jag inte kan hjälpa henne.
Det enda du kan göra är att finnas där när hon behöver dig.
Vad hon behöver är mer tid med Florence, och det kan jag inte ge henne.
Jag minns när min mamma dog.
Jag tänkte:
"Bara fem minuter till."
Jag skulle så gärna vilja ha fem minuter till med henne.
Det är väl det alla vill ha?
Mer tid med dem vi älskar.
Ginny älskade Florence, och hon älskar dig.
Gud vet varför, men det gör hon.
Jag väntar i minibussen.
Det stinker här inne.
Så du kom hem till mig för att inte prata?
Ja, jag antar det.
Där har vi ett problem.
När du vill undvika att ta itu med ditt känsloliv
väljer du att umgås med din dotter?
Jag ville bara släppa fallet för en dag,
sorgen – allt. Varför är det så svårt att förstå?
Julie fattade.
"Julie fattade"? Du pratade med din fejkdotter? Inte med mig?
Alltså... A, säg inte att du är avundsjuk på henne,
och B, hon säger åtminstone att hon inte vill prata om det här.
Men med dig, B, underpunkt, kommer jag till huset
och du försvinner.
Du lägger ner tre timmar på att försöka hitta en trädgårdsslang.
Jag sa att det här var mitt fel också.
- Varför låter det som att jag får skulden? - Jag vet inte. Förlåt.
- Det låter så. - Jag är ledsen.
SAN FRANCISCO KL. 16.53
Du.
Jag tror inte att vi behöver oroa oss.
Jag tror att likt alla...
...komplexa, invecklade, känslomässiga problem
så kommer det här nog bara att lösa sig.
Jaha, det där var
nåt utöver det vanliga.
Får jag ställa en allvarlig fråga?
Hur ska vi veta när vi har den sortens relation som vi vill ha?
Jag vet inte. Jag...
Vi vet nog när vi ser den.
Jag tror inte att jag nånsin kan känna mig bekväm med
att tynga dig med allt det sorgliga i mitt liv.
Men en del av de sorgliga grejerna är mina också.
Det är så folk läker, pappa.
De delar sin sorg med sina vänner och människor de älskar.
Mamma dog – och på en dag hade du packat ner hennes saker,
märkt upp dem och lagt undan dem. Vi har inte pratat om det sen dess.
Hur man än ska göra –
så är det inte så.
- Jag borde åka hem. - Du körde precis hela vägen hit.
Kör inte i mörkret. Bron är galen så här dags.
Snälla, bara... Här, ta mina nycklar. Sov hemma hos mig.
Det finns en extra tandborste. Och om du behöver luft
använder du termostaten på nedervåningen.
Men kom ihåg att sensorn är uppe på vinden,
så det blir varmt i hela huset.
Och det finns en tillsluten påse med kaffe i frysen.
Jag älskar dig också.
Elliott, gamle gosse.
Vill du röka med mig på uteplatsen innan vi visar vårt deltagande?
Jag hoppar det.
Du kan gå om du vill.
Jag har tänkt på en sak. Jag kanske ska trappa ner lite.
Jag vet att du vill bli av med mig, men jag vill nog vara kvar lite till.
Hur gick snacket?
Jag vet inte. Bra.
Svårt. Jag bara...
Jag är dålig på det. Du vet?
Att prata med honom om känslor. Jag är bara... Jag är dålig på det.
Det är ingen som är bra på det. Det är omöjligt.
Antingen är man en person som gör det, eller är man en som inte gör det.
Du försöker bara vara en som gör det. Och det är grymt.
Jag älskar dig. Jag är glad att vi är gifta.
Brorsan, vem är det här ens?
Brorsan, det är din fru. Emily.
Jaha! Jag älskar dig också, brorsan.
Hon var en trevlig kvinna.
Hon var alltid uppspelt när det kom ett cerat med en ny smak.
Och hon frågade alltid om mina barn.
Jag kommer att sakna henne.
Tack, Arwan.
Flo köpte precis den här stolen till sig själv.
Hon önskade att alla kunde testa den.
Så ta en massage för att hedra Flo.
Hon var den bästa personen...
...jag nånsin träffat.
Det finns inte nån här inne som inte älskade henne.
Till och med Susan – och hon hatar alla.
Jag kan inte gråta mer. Tack, allihop, för era vackra ord.
Finns det nån mer som vill dela nåt de känner
eller minnen av vår Flo-Jo?
Florence var en av de första vännerna jag fick här.
Folk tänker sig poeter som ensamma varelser,
men hon var så vänlig och hjärtlig.
För ett tag sen hjälpte hon mig med en sak,
och jag kunde inte förmå mig att framföra det.
Det här känns som rätt tillfälle.
"Hela världen en skådebana är,
och alla människor, så män som kvinnor, spela på densamma.
Var har sin stund att komma och att gå,
och en har många roller för sin livstid.
Först barnet, som kväljs och skriker i sin ammas famn.
Sen grinig skolpilt med sin packe böcker
och med sitt glatta morgonanlete kryper som snäckan trög till skolan.
Därpå älskaren,
som pustar, likt en masugn, vemodsvisor om flickans ögonbryn.
Soldaten sen, som full av svordom, lurvig som en björn,
om hedern sticken, lysten efter gräl.
I sjätte åldern syns en mager narr, en pantalon i tofflor.
Glasögon, stora fickor på sin nattrock.
Den sista scenen av dem allesamman, som slutar detta rika skådespel,
är barndomen på nytt, fullkomlig glömska
och utan tänder, syn och smak och allt."
Är du kvar? Gå inte än. Jag har en present till dig.
128,61 dollar.
Det här också. Vad är det här? Jordgubbsvattenmelon-explosion.
Hundra saltkar.
De borde räcka i ett par månader, antar jag.
- Hur fixade du dem så snabbt? - Förlåt att jag var snäsig förut.
Det har varit tufft. Behöver du nåt mer?
BASERAD PÅ "EL AGENTE TOPO"
Undertexter: Pauline Mengel