ISTRAGE KOVALENKO - 29. DAN 9.46
Takva je situacija.
Trideset dana nadzora, snimanja, fotografiranja, sve uzalud.
Nije bilo uzalud, g. Cubbleru.
Odbacili smo velik broj teorija.
I ništa niste razotkrili.
Znam jednako kao i kad sam vas angažirao.
Samo trebamo još vremena. Istraga je u tijeku.
Više nemamo što istražiti.
Sutra prijavljujem nestanak ogrlice
i mičem svoju majku iz te septičke jame.
Gotovi smo.
Počinjem misliti da je taj tip...
Koma.
Nažalost, ima pravo.
Lopov je nekako shvatio tko si ti
i ostavio Elliottov sat kao poruku da su te prokljuvili.
A sad samo čekaju da odemo. Znali su da ne možemo ovako zauvijek.
Možemo to riješiti. Nemoj odustati.
Misliš da želim?
Charlese, volim rješavati slučajeve.
Čim sjedneš nasuprot neke budale koja je kriva,
a oni počnu mucati, kupati se u znoju i počnu govoriti:
„Ne znam što implicirate, ali ovo je nečuveno.”
A onda im pokažeš nepobitan dokaz i oni se jednostavno raspadnu.
Samopouzdanje im je slomljeno i ego im je uništen
zbog udaranja o stjenovite gromade vlastite prijevare.
Zvuči ispunjavajuće.
Ali nećemo doći do toga. Javit ću Didi da se iseljavaš.
- Što danas imamo? - Srijeda je. Idemo u trgovački centar.
Idi na nekoliko sati u centar, večeraj i idi u krevet.
A sutra nastavljaš sa starim životom.
ŠPIJUN STAROG KOVA
STARAČKI DOM PACIFIC VIEW
U redu, ljudi. Samo podsjetnik, naći ćemo se kod restorana za jedan sat.
Brzi hodači, obavezno se hidrirajte.
- Zabavite se. - Krećemo.
S desna.
Kamo želiš prvo?
Nije me briga.
Zapravo ne trebam ništa. Ti?
Ja trebam čarape.
Imaš čarape.
- Muškarac nikad nema previše čarapa. - To nije istina.
Jesi li ikad bio ovdje?
Katedrala sv. Marije?
Dizajnirana je da izgleda poput konkvistadorske kape.
Baš divlje.
Nisam bio nigdje.
Kad sam se preselio iz Washingtona, sin me trebao odvesti u obilazak,
ali nikad nismo stigli.
Hej. Idemo odavde.
Pokazat ću ti grad.
Bit će zabavno!
- Što te spopalo? - Samo želim iskoristiti dan.
Lijepo se provesti s prijateljem. Imaš pokaz?
Ako već idemo, neka onda bude kako treba.
To je to.
Vožnja sa stilom.
C. J. me dodao na račun svoje tvrtke da se mogu kretati dok je on na poslu.
Nikad ga nisam koristio.
Sad ćemo mi to iskoristiti.
Hej, Emily. Kako ti mogu pomoći?
Htjela sam ti reći da se tata odlučio useliti k meni.
Dakle, odlazi sutra ujutro.
Opa. Dobro.
Ovo je neočekivano.
Činilo se da je sretan.
Da, ali imam sobu pa ćemo tako uštedjeti.
Mogu li pitati je li sve bilo u redu s njegovim boravkom?
Trebam li znati nešto?
Znaš, nisu mu se svidjeli ljudi.
Stvarno?
Da. Mislim, napadnut je.
- Taj dio nije bio sjajan. - Da.
Žao mi je što odlazi.
Hvala.
- Bok, Emily. - Bok.
Susan, zar ne?
Predsjednica Susan.
Charles je spomenuo da te brine sigurnost.
Da, ali...
Zašto pitaš?
Ja sam meta.
Netko je ukrao nešto dragocjeno iz moje sobe.
Stvarno?
Razgovarajmo, Susan.
Predsjednice Susan.
Za mnom.
- Hajde! Požuri se! - Dolazim.
Dakle, to je Alcatraz.
Ako već moraš provesti ostatak života u vlažnoj rupi, neka barem ima pogled.
Ako ćeš htjeti u obilazak, moraš unaprijed nabaviti karte.
Neću obilaziti ukleti zatvor, Charlese.
Hej. C. J.-jev ured je u onoj najvećoj sivoj zgradi.
Pitao me da idem s njim u Singapur.
Našao mi je lijepu zajednicu za starije.
Hoćeš li ići?
Možda.
A mogu i na Mjesec.
Ondje poznajem isti broj ljudi kao i u Singapuru.
Ironično je što sam se doselio ovamo da budem blizu njega.
Takve stvari se uvijek nekako riješe.
Gdje je Oracle Park?
Pa... On je...
S druge strane.
Tako je.
Ti voliš bejzbol, zar ne?
Osim moje pokojne supruge i sina koji nosi moje ime,
postoje još samo dvije stvari za koje vrijedi živjeti.
Prva je moj Chevrolet Corvette C3 iz 1979.
Unutrašnjost od crne kože i krov koji se skidao.
I druga su moje sezonske ulaznice za Baltimore Orioles.
Na njih sam trošio pola svojeg dohotka
i isplatile su se do posljednjeg novčića.
Dakle, da. Volim bejzbol.
Pa...
Idemo gledati bejzbol.
Sumnjičava si? Zašto?
Ne znam. Charles je došao prije mjesec dana. Svašta se dogodilo.
Prešla sam preko toga i sad odjednom odlazi.
Nešto se čudno zbiva.
Nas četvero saznat ćemo što.
Prvog dana sjeo je s Helen, koju ne poznaje,
i postavljao joj invazivna pitanja o tome osjeća li se sigurno.
Nakon što je prijavila da su joj ukrali ogrlicu. Kako je znao?
- Ovdje svi tračaju o svemu. - Istina.
Elliott ga je optužio da mu je ukrao sat i udario ga jer mu je ukrao ženu.
Elliott je luđak.
Istina. A imamo i druge čudne stvari.
Kažu da se šulja, da ga zanimaju drugi ljudi.
I nešto se događa s njegovom kćeri,
ali ne mogu reći što.
Radi kao administratorica, a kupila mu je Rolex.
Što ti misliš da se zbiva ovdje?
Kakav se zločin događa?
Ne znam. Prijevara. Sa starim ljudima uvijek je prijevara.
E-mailovi o paketima koji kasne.
Poruke o produženim jamstvima.
Pozivi lažnih agenata Porezne uprave koji traže novac.
Da Charles i njegova kći rade nešto sumnjivo za novac,
tužili bi nas nakon što ga je Elliott udario.
Ili bi tužili Elliotta.
Tip odlazi sutra. Zašto je to uopće važno?
Dobro, evo ga.
Dobro. Dosta je bilo.
- Da. - Idemo gledati bejzbol.
- Mislim da smo gore. - Da, 149.
- Broj 149. - Da.
Juriš!
Ovo je prekrasan stadion.
Voli li C. J. bejzbol koliko i ti?
Da.
Pobrinuo sam se za to.
Dobio je rukavicu prije no što je prohodao.
Trenirao sam ga.
Kad je imao 12 g., vodio sam ga da vidi kako Cal Ripken obara
rekord uzastopnih utakmica Loua Gehriga.
Ripken je trčao i pozdravljao obožavatelje.
Namjestio sam nas taman da Ripken da ruku C. J.-u.
Bože.
Pogledao me, a oči su mu se zasjajile.
Bio je jako sretan.
Čovječe, vi baš imate sreće.
Emily i ja zapravo nemamo ovakve zajedničke interese.
Ali uvijek dolazi u posjet,
donosi ti otmjene satove i provjerava kako si.
Ne, imaš pravo. Istina.
Ali komplicirano je.
Vodili smo važan razgovor.
Želi...
Želi da imamo drukčiji odnos.
I misliš da si stari pas koji ne može naučiti novi trik.
To.
Uspio je.
Ušutjet ću da uživaš u utakmici.
U redu je. Ne razumijem se u bejzbol.
Što se upravo dogodilo?
- Šališ se? - Što?
Volim biti ovdje jer ti voliš biti ovdje.
- Charlese. - Što?
Mogu i sam vidjeti stvari koje volim.
Ako mi želiš pokazati grad koji voliš, pokaži mi grad koji ti voliš.
Dobro.
Elliotte, brinem se. Nije bilo dovoljno cipela.
Mislim da je dobro.
- Hej. - Moram razgovarati s Charlesom.
Otišao je.
- Što? Zašto? - Nisam sigurna.
On i Calbert su otišli. Sami će se vratiti.
Didi, jesi li ikad kušala perece Wetzel's Pretzel?
Danas sam ih prvi put probala i...
Dobro. To je bila cijela priča.
Dobro.
SACRAMENTO, KALIFORNIJA, SAD
DIREKTORICA KOMUNIKACIJA
NASTAVNO I ADMINISTRATIVNO OSOBLJE
STARAČKI DOM PACIFIC VIEW DIDI
ODGOVORI
Centar za više obrazovanje Orange Grove.
POZIV ZAVRŠEN
Samo trenutak, Susan.
Carlose? Kako si?
Dolazni poziv iz Pacific Viewa za Orange Grove. Nitko se nije javio.
Baš fino. Je li to osoba na koju mislim?
Didin broj. Čeprka uokolo.
Nevjerojatno.
Hej, slušaj, Carlose.
S nekim sam jako važnim.
Mogu te nazvati poslije? Želim čuti sve o tome.
Čudno je ovako razgovarati jer si dobra prema meni i to me buni.
Nevjerojatno. Dobro. Čujemo se uskoro.
Ovo su mi ukrali.
Pozlaćeni set novčića s Očevima osnivačima.
Vrlo su rijetki.
Izrađeno je samo 50 000 kompleta.
U ovim nestabilnim vremenima
zlato je najsigurniji način da zaštitim svoju mirovinu.
Dobro. Da rezimiramo.
Netko je ušao u tvoju zaključanu sobu, ukrao ove lažne novčiće,
nije uzeo novac ili bilo kakav nakit
i zatim je otišao.
Da.
- Susan, gdje su novčići? - U ormaru iza tebe.
Blagi Bože.
Žao mi je.
Dugo se trudim da Didi pojača osiguranje,
ali sve što predložim, ona odbije.
Samo je pitanje vremena kad će mi netko ukrasti novčiće.
Susan. Nitko ih ne želi.
To je obično smeće.
Moraš prestati slušati ljude koji te plaše na televiziji. Dobro si.
- Hej. - Mislim da znam zašto Didi njuška.
Ona je lopov.
I pokušava shvatiti što znaš prije odlaska?
Da. Možda odbija pojačati osiguranje jer je ona ta koja krade.
- Ili pomaže nekome. - Motiv?
Potplaćena je. Živi u San Franciscu.
Ima smisla. Istražit ću.
Kad smo već kod rada i potplaćenosti, može li povišica?
Ne, Megan. Ne čujem te. Megan?
Jesi li tu? Ne čujem te.
Nije važno koliko puta ga vidim, nikad ne dosadi.
Doslovno sam napisao knjigu o njemu.
Jednu od.
Ima ih na stotine.
Moja se zvala Vrata Pacifika.
Baš je poseban.
Kad sam ga prvi put prešao, bio sam na fakultetu.
Kad sam stigao na drugu stranu, promijenio sam se.
Jesi li spreman da prijeđeš?
Mislim da sam shvatio.
Da.
To je jako dugačak most.
Vratimo se u onaj otmjeni auto.
Bok. Još sam ovdje.
Idem krenuti s pakiranjem.
Imaš li možda spremnu papirologiju?
Naravno. Bilo bi krasno da odradimo završni razgovor dok potpisuješ formulare.
- Postoji završni razgovor? - Da. Prilično je standardno.
To nam služi da se poboljšamo. Traje deset minuta.
- Imam i ja neka pitanja za tebe. - Sjajno. Idemo u moj ured.
- Sjajno. - Slatko.
PUKOVNIK ARMSTRONG
Najstarija stabla u ovom šumarku imaju više od 1000 godina.
Najviše stablo više je od 90 metara.
Charlese, ti si drag tip, ali i dosadan turistički vodič.
Zvučiš kao Victoria.
Svaki put kad bismo došli ovamo, govorio bih o potrebnoj količini vode
ili evoluciji sustava korijenja.
A ona bi rekla: „O, Charlese, molim te.
Samo šuti i uživaj.”
Sviđa mi se Victoria.
I meni.
Prije milijun godina...
bila je na prikupljanju novca za muzej na kampusu.
Satima je razgovarala s nekim velikim donatorom.
Ali njega je više zanimala ona.
Pa je zgrabila ruku nekog nasumičnog tipa
i pretvarala se da je on s njom.
Izvanredni profesor inženjerstva koji nikad ne bi smogao hrabrosti
ni da razgovara s njom.
To je dobar način da upoznaš svoju ženu.
Na pravom mjestu i u pravo vrijeme.
A bio sam ondje samo zbog besplatne hrane i pića.
Što da sam te noći ostao kod kuće?
Što da sam stajao šest metara dalje?
Ali nisi.
Da, znam.
Pravo čudo.
Kako si ti upoznao svoju ženu?
Otišao sam na zabavu.
Vidio sam prekrasnu ženu.
Cijelu noć sam joj se nabacivao. Sve sam pokušao.
Onda je zgrabila nekog visokog štrebera i pretvarala se da je s njom.
Dovraga, Calberte.
Upucavao sam se drugoj ženi i vjenčali smo se.
Pokušavam biti ranjiv.
Znam. Oprosti.
Bio je to spoj naslijepo.
Odmah sam znao.
Margot nije bila sigurna dok nisam kuhao za nju.
I to je bilo poput čuda.
Svaka velika stvar u tvom životu, kad sad gledam na to,
čini se poput čuda.
Itekako.
Ovo je sigurno jako težak posao.
- Koliko dugo radiš ovdje? - Pa 12 godina, osam kao direktorica.
Opa. Kladim se da te ne plaćaju ni blizu koliko vrijediš.
Ne. Baš su mi ponudili promaknuće.
Ali odbila sam. Ovaj me posao više ispunjava.
Da.
„Ispunjava.”
Sutra bismo mogli imati mali oproštajni ručak za Charlesa.
Rano ujutro idemo za Napu. Odlazimo vrlo rano.
Da. Žao mi je što vam se žuri.
LAŽLJIVICA
I tvoja sestrična Julie će se brinuti za Charlesa?
To je pitanje iz obrasca?
Bila je ovdje onog dana kad je Elliott udario Charlesa.
A ti nisi.
Mislila sam da ćete vas dvije surađivati.
Koja je njezina adresa?
Znaš, Julie voli privatnost.
Ne želim otkrivati njezine informacije.
Razumijem.
A da je nazovemo?
Halo?
Bok. Didi je iz Pacific Viewa. Imam koje pitanje.
Hej, Jules.
Da, i tvoja sestrična Emily je ovdje.
Nekoliko pitanja budući da ti se ujak sutra iseljava.
- Da, naravno. - Hoćeš li doći pomoći mu sa selidbom?
Voljela bih, ali on i Emily idu za Napu odmah ujutro.
Da.
Znaš li možda zašto tvoj ujak želi otići?
ZAŠTO CHARLES ODLAZI?
Sviđao mu se Pacific View, ali nikad se nije u potpunosti naviknuo.
Nije kliknuo s nekim ljudima.
Elliott ga je udario u lice.
Dobro.
Baš ti hvala.
Nema problema. A ako imaš još pitanja, samo...
Imaš sve što si trebala?
- Aha. - Sjajno.
Didi nije lopov, no sumnja na nas.
Završavamo?
Završi. Odmah.
- Bok. Pričekaj zvučni signal. - Kvragu.
I ugodan dan.
Gdje si? Zašto mi se ne javljaš?
Razotkriven si. Večeras odlaziš.
Idem pronaći kutije da te spakiram. Nazovi me.
Kao tvoj dosadni vodič,
moram te pitati.
Želiš čuti zanimljive činjenice o Palači likovnih umjetnosti?
Ne. Želim razgovarati o tome kako me onaj pas podsjeća na Elliotta.
Apsolutno izgleda kao Elliott.
„Što gledate? Ostavite me na miru.”
„Ovaj grad tone u propast.”
Bolje da krenemo ako želimo stići na večeru.
Imam bolju zamisao.
To je bilo vraški dobro jelo.
Drago mi je da ti se svidjelo. Ovo je moje omiljeno mjesto.
Gospodo.
Espresso kava, kuća časti.
Hvala, Matteo. Ovo je moj dobar prijatelj Calbert.
- Drago mi je. - Matteo.
Predivno je vidjeti te opet, Charlese. Žao mi je zbog Victorije.
Da ste se barem bolje proveli prošli put.
Nisi ti kriv.
- Obožavala je ovo mjesto. Oduvijek. - Da.
Hvala.
Uživajte.
Matteo je donio njezino omiljeno jelo koje je uvijek naručivala.
I odbila ga je jesti.
Uzrujala se, počela vikati.
Rekla je da želi...
kriške jabuke i maslac od kikirikija.
Matteo je objasnio da to nemaju, a ona je rekla:
„Naravno da imate. Stalno to jedem nakon škole.”
Mislila je da je u St. Louisu prije 60 godina.
Nisam mogao reći ništa da je uvjerim da to nije istina.
Znao sam da je prebolesna da odemo na večeru.
Valjda sam samo poricao.
Svi poričemo.
To je jedini način da se nosiš sa stvarima.
Jednog te dana koljeno počne boljeti, no umjesto da bude bolje, postaje gore.
I tako to ignoriraš.
Onda te riječi počnu napuštati.
Imenice.
Proklete imenice.
„Sjećaš se kad smo bili u trgovini? Znaš. Kako se zove?”
„Vidjeli smo tvog prijatelja,
onog koji izgleda kao onaj glumac iz onog filma.”
„Film sa ženom koja je bila u drugom filmu
s tipom koji je izgledao kao senator. Kako se zove?”
Dakle, krenu imenice.
A koljeno i dalje boli.
I onda se počneš buditi svakih dva sata.
To se nikad nije događalo.
I znaš što sve to znači.
Znamo kamo sve ovo vodi.
Praviš se da nije tako, samo da preživiš dan.
Svi to radimo.
Ti si morao učiniti i više da preživiš svoje dane.
I da pomogneš svojoj ženi u tome.
Koje joj je bilo omiljeno jelo?
Ono koje je uvijek naručivala?
Zaboravio sam.
- Ne. Zaista? - Ne mogu se sjetiti.
- Ma daj. - Ne.
Linguine i školjke.
Oh! Hvala Bogu.
Bilo je blizu.
Sve je ovo zapravo talijansko područje.
Tata.
Što si radio cijeli dan?
- U razgledavanju sam. - Zašto ignoriraš moje pozive?
I zašto mi je naplaćeno 800 dolara za službeni auto?
Ovo nije smiješno.
C. J., žao mi je. Ja sam kriv.
Ne.
Koliko sam te puta vidio u zadnjih godinu dana?
Možda deset? Ali sad se pojaviš ovdje i vičeš na mene zbog službenog auta?
Nemoj kriviti mene. Bio sam zabrinut.
Nisi se brinuo za mene već neko vrijeme, sine.
I to je u redu. Zauzet si.
Ali sve ovo što radiš s mojim seljakanjem,
to radiš da olakšaš sebi, a ne meni.
Dogovorili smo se da je najbolje da se doseliš bliže.
- Odakle sve ovo? - Tako se osjećam.
I popio sam dosta vina, dakle, govorim što osjećam.
Dobro. Noć je bila duga. Odvest ću vas natrag u Pacific View.
Charlese, imaš Uber?
Da, imam.
Charles je tu.
Ti nastavi svoj život u Singapuru.
Moj je život sad tu.
Bit ću dobro.
Dobro.
- Jesi li dobro? - Da.
To je trebalo reći.
Roditelji i djeca.
Što?
Ništa. Oprosti.
Upravo sam nešto shvatio.
Kojeg vraga vi gledate?
Savršeno.
Čovječe. Zabavan dan, zar ne?
Sjajan dan.
Hvala, Charlese.
Što kažeš?
Partija tavle za kraj večeri?
Premoren sam. Igrat ćemo sutra.
Dobro.
- Bok. - Hej.
Samo se pakiram.
Fora. Dobra ideja, Julie.
Zoveš se Julie, zar ne?
Onog dana kad je Elliott udario Charlesa došle su dvije Emily Nieuwendyk.
Imale su drukčije rukopise. Policijsko izvješće.
Ovdje je kao svjedokinja navedena Emily Nieuwendyk,
što je čudno jer ti nisi bila ovdje.
Ali Julie jest.
Slušaj.
Ne znam što misliš da znaš ili što točno impliciraš,
ali ja...
Znaš, uvrijeđena sam, iskreno.
- 'Večer, dame. - Charlese, stani iza mene.
Dobro.
- Što ti misliš da se ovdje zbiva? - Ne znam.
Mislim da ti i tvoja sestrična radite nekakvu prijevaru ovdje.
Zdravstvenu ili bankovnu prijevaru.
I mislim da ste ti i tvoja sestrična uvukle u ovo
ovog dragog i nevinog čovjeka, vjerojatno ucjenom...
Didi, ovo nije prijevara.
Sudjelovao sam u tome od početka.
- Charlese, idi onamo s njom. - Dobro.
Dobro. Ja sam privatna istražiteljica.
Klijent me angažirao da istražim krađu majčinog nakita.
Charles radi sa mnom kao moj čovjek iznutra.
I ženu koju znaš kao Julie moja je prava kći Emily.
- Nije imala veze s ovim. - Lagao si mi.
Gospođo, ovdje su se dogodile barem dvije velike krađe
u posljednjih nekoliko mjeseci.
Netko je ovdje kriminalac. Je li ti uopće stalo?
Nemaš pojma o čemu govoriš.
Nemam pojma? Netko je ukrao Heleninu ogrlicu.
- Nije bilo krađa. - Obje ste u krivu.
Riješio sam slučaj.
Prijevod titlova: Veronika Janjić