Så det er der, vi står.
Tredive dages detektivarbejde til ingen verdens nytte.
Det passer ikke, mr. Cubbler. Vi har afvist en del teorier.
Men har ikke påvist en hujende fis. Jeg ved ikke mere, end før jeg hyrede jer.
- Vi har brug for mere tid. - Der er ikke mere at efterforske.
I morgen melder jeg det til forsikringen og får min mor ud af den rotterede.
Det er slut.
Jeg begynder at synes, at han er en rigtig nar.
Desværre har han ret.
Tyven lagde Elliotts ur ind til dig for at vise, du var gennemskuet.
Og nu venter de bare. De ved, vi ikke kan blive ved.
Vi kan opklare det. Du må ikke give op.
Tror du, jeg har lyst til det? Charles, jeg elsker at opklare sager.
Når man får lov til at sidde overfor et skyldigt fjols,
som væver og stammer, mens koldsveden pibler frem
og siger: "Jeg ved ikke, hvad du antyder, men det er skandaløst."
Og så lægger man ubestridelige beviser på bordet og ser dem knække.
Deres selvtillid smadres, deres ego knuses
mod de revnede kampesten fra deres eget bedrag.
Det lyder tilfredsstillende.
Men det kommer ikke til at ske. Jeg giver Didi besked om, at du flytter.
- Hvad byder dagen på? - Vi skal i indkøbscenteret.
Brug nogle timer i indkøbscenteret, spis aftensmad, gå i seng.
I morgen får du dit gamle liv tilbage.
Okay. Jeg vil lige minde jer om, at vi mødes nede ved madhallen om en time.
Til jer powerwalkere, sørg for at drikke rigeligt.
Af sted.
Til højre for dig.
Hvor vil du først hen?
Jeg er ligeglad. Jeg har ikke brug for noget. Dig?
- Jeg har brug for sokker. - Du har sokker.
- En mand kan aldrig få nok sokker. - Det er ikke sandt.
Har du været der? Skt. Mary-katedralen?
Designet skulle ligne conquistadorernes hatte. Imponerende.
Min søn sagde, han ville vise mig seværdighederne, da jeg flyttede fra DC.
- Men vi kom aldrig så langt. - Hør.
Vi smutter. Lad mig vise dig byen. Det bliver sjovt.
- Hvad er der med dig? - Jeg vil nyde dagen.
Hygge mig med min ven. Har du rejsekort med?
Hvis vi skal gøre det, skal det være med stil.
- Der er den. - Lækkert køretøj.
C.J. satte mig på hans firmakonto, så jeg kunne komme rundt.
- Jeg har ikke brugt det før. - Vi skal have noget for pengene.
Emily. Hvad kan jeg gøre for dig?
Jeg vil fortælle, at min far har besluttet at flytte ind hos mig.
Så han rejser i morgen.
Wow. Okay. Det er godt nok uventet. Det virkede, som om han var glad for det.
Men jeg har værelset, så vi vil spare pengene.
Må jeg spørge, var der noget galt med hans ophold?
Foregår der noget, jeg bør vide?
Han var ikke så vild med menneskerne her.
- Virkelig? - Ja. Han blev jo overfaldet.
- Det var ikke så godt. - Nå ja.
- Jeg er ked af, han forlader os. - Tak.
- Hej, Emily. - Hej.
Susan, ikke?
Formand Susan.
Charles nævnte, du er bekymret for sikkerheden.
Ja, men...
- Hvorfor? - Det er gået ud over mig.
Nogen har stjålet noget meget værdifuldt fra mit værelse.
Virkelig?
Lad os snakke, Susan.
Formand Susan.
Kom med mig.
- Kom så! Skynd dig! - Jeg kommer.
Det er Alcatraz.
Hvis man skal rådne op i et fugtigt hul, er det godt med en flot udsigt.
Hvis du nogensinde vil på rundvisning, skal du købe billetter i forvejen.
Jeg vil ikke vises rundt i et hjemsøgt fængsel.
C.J.'s kontor ligger i den største grå bygning.
Han har bedt mig tage med til Singapore. Han har fundet et ældrecenter til mig.
Hold da op.
- Tager du med? - Måske.
Jeg kan også flytte til månen. Der kender jeg lige så mange som i Singapore.
Det er ironisk. Jeg flyttede hertil for at være tæt på ham.
Du skal se, det ordner sig nok.
Hvor er Oracle Park?
Det ligger omme på den anden side.
Nå ja. Du er baseballfan, ikke?
Bortset fra min afdøde kone og min søn,
er der kun to ting, som har gjort livet værd at leve.
Den ene var min C3 Chevrolet Corvette fra 1979.
Sort på sort læderinteriør med aftagelige T-barrer.
Og den anden var mit Baltimore Orioles-sæsonkort,
som jeg brugte halvdelen af mit rådighedsbeløb på, men var det værd.
Så ja. Jeg er baseballfan.
Nå men...
Så lad os se noget baseball.
Er du mistænksom? På hvad?
Charles kom for en måned siden. Så skete der alle mulige vilde ting.
Så fandt han sig til rette, og nu vil han væk?
Der foregår noget mystisk. Og vi skal finde ud af hvad.
På hans første dag opsøger han Helen, som han ikke kender, og stiller spørgsmål,
blandt andet om hun følte sig tryg, kort efter hendes halskæde blev stjålet.
- Hvordan vidste han det? - Alle sladrer om alt her.
Fair nok.
Elliott beskylder ham for at stjæle sit ur og slår ham.
- Elliott er tosset. - Fair nok.
Men der er noget underligt ved ham. Folk siger, han lusker omkring. Snager.
Og der er noget suspekt ved hans datter, men jeg kan ikke udpege hvad.
Hun arbejder på en skole, men gav ham et Rolex.
Hvad er det, du tror, der foregår? Hvilken forbrydelse bliver begået?
Svindel. De ældre bliver altid forsøgt svindlet.
E-mails om deres forsinkede pakker. Sms'er om udvidede garantier.
Opkald fra falske skattefolk, der truer dem til at sende penge.
Hvis de havde gang i noget lyssky for at få penge,
kunne de have sagsøgt os, efter Elliott slog ham.
Eller Elliott.
Han rejser i morgen. Hvorfor er det vigtigt?
Okay, så er vi her.
Okay. Det er nok af det der.
- Ja. - Lad os se baseball.
- Vi skal sidde heroppe. - Ja, 149.
- Hundrede niogfyrre. - Ja.
Gå til den!
Det er et fantastisk stadion.
- Er C.J. baseballfan ligesom dig? - Ja.
Det har jeg sørget for. Jeg gav ham en handske, før han kunne gå.
Jeg trænede hans lilleputhold. Da han var 12, tog jeg ham med,
da Cal Ripken slog Lou Gehrigs rekord for kampe i træk.
Ripken løb rundt og gav highfive til fans.
Jeg masede os frem, så Ripken kunne give C.J en highfive.
Utroligt.
Han så op på mig. Hans øjne strålede som solen.
Han var så glad.
I er heldige.
Emily og jeg har ikke rigtig den slags til fælles.
Men hun kommer altid på besøg og har dyre ure med og ser til dig.
Du har ret. Det er sandt. Men det er kompliceret.
Vi har lige haft en ordentlig snak. Hun ønsker...
Hun ønsker en ændring i vores forhold.
Og du er en gammel hund, der ikke kan lære nye kunster?
Ja.
Han fik ham.
Jeg burde tie stille, så du kan nyde kampen.
Det er fint. Jeg forstår ikke baseball. Hvad skete der for eksempel der?
- Tager du gas på mig? - Hvad?
Jeg kan lide at være her med dig.
- Charles. - Hvad?
Jeg kan selv tage ud og se ting, jeg kan lide.
Hvis du vil vise mig den by, du elsker, så vis mig den by, du elsker.
Okay.
Har jeg mon købt nok sko at vælge imellem?
Det vil jeg mene.
- Hej. - Hvor er Charles?
Han gik.
- Hvorfor? - Det ved jeg ikke.
Han og Calbert ville selv finde tilbage.
Didi, har du smagt en Wetzel's Pretzel?
Jeg smagte en for første gang i dag og...
Okay. Det var hele historien. Okay.
EMILY NIEUWENDYK KOMMUNIKATIONSCHEF
FAKULTET OG PERSONALE
OPKALD DIDI SANTOS CORDERO
ACCEPTER
Orange Grove Kommunale College.
OPKALD SLUT
Et øjeblik, Susan.
Carlos? Hvordan går det?
Opkald fra Pacific View til Orange Grove College. Ingen i røret.
Det lyder godt. Var det hvem, jeg tror, det var?
- Didis arbejdstelefon. Hun snuser rundt. - Det lyder fantastisk.
Hør her, Carlos. Jeg er sammen med en meget vigtig person.
Må jeg ringe tilbage? Jeg vil høre det hele.
Det er så underligt, at du er sød ved mig, det skræmmer mig.
Utroligt. Okay. Vi snakkes ved.
Det er det her, der blev stjålet fra mig.
Et sæt guldbelagte mønter med forfatningsfædrene.
De er meget sjældne. Der er kun præget 50.000 sæt.
I disse usikre tider er møntmetal den sikreste måde at beskytte min pension.
Så hvis jeg skal opsummere, kom nogen ind på dit aflåste værelse,
stjal de falske mønter, men ikke kontanterne her,
og heller ikke dine smykker, og gik sin vej.
Jeps.
- Hvor er mønterne? - I skabet bag dig.
Kors.
Det må du undskylde.
Jeg har længe forsøgt at få Didi til at øge sikkerheden,
men hun siger nej til alle mine forslag.
Før eller siden snupper nogen mine mønter.
Susan. Ingen vil have dem. De er ubrugelige.
Lyt ikke til dem, der skræmmer dig i fjernsynet. Der sker dig ikke noget.
- Hej. - Jeg ved måske, hvorfor Didi snuser rundt.
Hun er tyven.
Og hun prøver at finde ud af, hvad I ved, før I rejser?
Måske skyldes hende modvilje mod øget sikkerhed, at hun stjæler.
Eller hjælper gerningsmanden.
- Motiv? - Overanstrengt. Underbetalt.
Jeg undersøger det.
Apropos, så kunne jeg godt bruge en lønforhøjelse.
Jeg kan ikke høre dig. Megan? Er du der? Jeg kan ikke høre dig.
Jeg kan blive ved med at betragte den bro.
Jeg har skrevet bogen om det.
En bog.
Der findes hundredvis. Min hed Porten til Stillehavet.
Den er exceptionel.
Min første gåtur over den var i collage.
Da jeg nåede den anden side, var jeg en forandret mand.
Er du klar til at gå over?
- Jeg tror, jeg har forstået det. - Ja. Det er en temmelig lang bro.
Lad os gå tilbage til den smarte bil.
Hej. Jeg er her stadig. Så jeg kan begynde at pakke.
Har du papirerne klar?
Ja. Kan vi holde fraflytningssamtalen nu, mens du underskriver papirerne?
- Er der en fraflytningssamtale? - Ja.
Den er kun til internt brug. Det tager ti minutter.
- Jeg har også nogle spørgsmål til dig. - Godt. Kom med.
- Godt. - Alletiders.
De ældste træer i lunden her er mere en 1.000 år gamle.
Det højeste træ er mere end 90 meter højt.
Charles, du er en flink fyr, men du er også en kedelig turguide.
Du lyder som Victoria.
Hver gang vi var her, plaprede jeg løs om deres vandbehov
eller rodsystemets udvikling.
Og hun sagde: "Charles, hold nu op. Hold din mund, og nyd det."
- Jeg kan lide Victoria. - Det kan jeg også.
For hundrede år siden...
var hun til en velgørenhedsfest på campus.
Hun snakkede med en stor donor i timevis.
Han var mest interesseret i hende.
Så hun tog fat i armen på en tilfældig fyr
og lod, som om hun var der med ham.
En lektor i ingeniørvidenskab,
som aldrig ville have haft mod til at tale med hende.
Det er en god måde at møde ens kone på.
Der kan man tale om rette tid og sted.
Jeg var der kun for at få gratis mad og drinks.
Hvad, hvis jeg var blevet hjemme eller havde stået 20 meter længere væk?
Men det gjorde du ikke.
Det ved jeg godt.
Det er et mirakel.
- Hvordan mødte du din kone? - Jeg tog til en fest.
Jeg så den her smukke kvinde. Jeg lagde an på hende hele natten.
Så hun lod, som om hun var der med en høj nørd.
For fanden, Calbert.
Så jeg fandt en anden dame, og vi blev gift.
- Jeg prøver at åbne mig. - Det ved jeg godt. Undskyld.
Det var en blind date.
Jeg vidste det med det samme.
Margot var usikker... indtil jeg lavede mad til hende.
Det føltes også som et mirakel.
Alt det gode i ens liv, når man ser tilbage,
føles som et mirakel.
Det gør det.
Det må være et rigtig hårdt job, du har.
- Hvor længe har du arbejdet her? - Tolv år. Otte som leder.
Wow. Slipsedrengene på kontoret betaler dig sikkert ikke det, du er værd.
De har lige tilbudt mig en forfremmelse.
Men jeg afslog. Jobbet her er mere givende.
Ja. "Givende."
Jeg ville arrangere en frokost for Charles i morgen.
En farvelfrokost.
Vi skal til Napa, så vi tager supertidligt af sted.
Jeg er ked af at høre, I har så travlt.
LØGNER
Og vil din kusine, Julie, også tage sig af Charles?
- Er det et spørgsmål på formularen? - Hun var her, da Elliott slog Charles.
Og det var du ikke. Så jeg tænkte, I er fælles om det.
Hvad er hendes adresse?
Julie er en privat person.
Det vil jeg ikke oplyse uden hendes tilladelse.
Det forstår jeg godt. Hvorfor ringer vi ikke til hende?
Hallo?
- Det er Didi fra Pacific View. - Hej, Jules.
Ja, Emily er her også. Jeg har bare et par spørgsmål, fordi Charles flytter.
- Ja, okay. - Kommer du og hjælper med flytningen?
Det ville jeg gerne, men han og Emily tager til Napa tidligt.
Nå ja.
Kan du ikke fortælle mig, hvorfor du tror, din onkel vil flytte?
Han kunne godt lide Pacific View, men følte sig aldrig rigtig hjemme.
Han kom ikke så godt ud af det med alle. Elliott slog ham jo i ansigtet.
Okay. Tusind tak.
Det var så lidt. Hvis der er mere, kan du...
Fik du alt, hvad du har brug for? Godt.
Didi er ikke tyven. Men hun har lugtet lunten.
- Skal vi lukke ned? - Luk ned. Nu.
- Hej. Læg en besked efter bippet. - Fandens også.
Hvor er du? Hvorfor svarer du ikke? Du er afsløret. Vi skal have dig væk.
Jeg går i gang med at pakke. Ring til mig.
Som din officielt kedelige turguide
vil jeg spørge, om du vil høre noget interessant om Palace of Fine Arts?
Nej. Jeg vil tale om, hvor meget hunden der ligner Elliott.
Det er uden tvivl Elliott.
"Hvad kigger I på? Lad mig være."
"Byen her er på afgrundens rand."
Vi må af sted, hvis vi skal nå hjem til maden.
Jeg har en bedre idé.
Det var et pokkers godt måltid.
Godt, du kunne lide det. Det er min yndlingsrestaurant.
De herrer.
Espresso, på huset.
Tak, Matteo. Det er min gode ven, Calbert.
- Piacere. - Matteo.
Det er skønt at se dig igen.
Det gør mig ondt med Victoria. Bare hun havde haft et bedre sidste besøg.
Det var ikke din skyld.
- Hun har altid elsket stedet her. - Ja.
Grazie.
Må det smage.
Matteo kom med hendes yndlingsret. Den, hun altid bestilte.
Og hun nægtede at spise den. Hun blev ophidset og begyndte at råbe.
Hun sagde, hun ville have... udskåret æble og peanutbutter.
Matteo sagde, at det havde de ikke, men hun sagde: "Jo, I har.
Jeg spiser det hver dag efter skole."
Hun troede, hun var i St. Louis for 60 år siden.
Jeg kunne ikke overbevise hende om andet.
Jeg vidste, hun var for syg til at gå ud at spise.
Jeg prøvede vel at fornægte det.
Det gør vi alle sammen. Det er man nødt til for at forlige sig med tingene.
En dag begynder ens knæ at gøre ondt. Før gik det over, men nu bliver det ved.
Så man ignorerer det.
Så begynder man at mangle ord.
Egennavnene.
Skide egennavne.
"Husker du, da vi var i den butik? Hvad hedder den?
Og vi så din ven, som ligner skuespilleren fra den der film."
"Filmen med damen, der var med i den anden film med fyren,
der lignede senatoren. Hvad er hans navn?"
Så egennavnene forsvinder. Og knæet gør stadig ondt.
Og så begynder man at vågne hver anden time.
Det plejede man ikke at gøre.
Og man ved, hvad det betyder.
Vi ved, hvor det bærer hen.
Så man ignorerer det for at komme igennem dagen.
Det gør alle.
Du havde mere at gøre end de fleste for at komme igennem dine dage.
Hvad var din kones hofret? Den, hun altid bestilte?
- Det har jeg glemt. - Nej. Virkelig?
- Jeg kan ikke huske det. - Det passer ikke.
Nej.
Linguine og muslinger. Gudskelov.
Det var tæt på.
...men det hele er dybest set et italiensk område.
Far.
- Hvor har du været hele dagen? - På sightseeing med min ven.
Jeg har ringet til dig.
Og der er trukket 800 dollars for firmabilen på min konto.
Det er ikke sjov.
- C.J., beklager. Det er min skyld. - Nej.
Hvor mange gange har jeg set dig det sidste års tid? Ti?
Og nu kommer du og skælder mig ud på grund af firmabilen?
Drej ikke samtalen. Jeg var bekymret.
Du har ikke været bekymret for mig længe, og det er fint.
Du har travlt.
Men du flytter mig fra sted til sted for at gøre dit liv lettere, ikke mit.
Vi var enige om, det var bedre, du var tæt på. Hvor kommer det her fra?
Det er sådan, jeg har det.
Og jeg har fået en del vin, så jeg taler lige ud af posen.
Okay. Jeg kører jer tilbage til Pacific View.
Charles, har du Uber?
- Ja, det har jeg. - Jeg har Charles.
Smut du bare til Singapore. Jeg har et liv her nu.
Jeg klarer mig.
Okay.
Er du okay?
Ja. Det skulle siges.
Forældre og børn.
Hvad?
Ingenting. Beklager.
Noget er lige gået op for mig.
Hvad fanden glor I på?
Perfekt.
Det var en sjov dag, ikke?
En fantastisk dag. Tak, Charles.
Skal vi tage en gang backgammon for at runde aftenen af?
- Jeg er dødtræt. Vi spiller i morgen. - Okay.
- Hej. - Hej.
Jeg pakker bare.
Fedt. Godt tænkt, Julie.
Det er Julie, ikke?
Den dag Elliott slog Charles, registrerede to besøgende sig som Emily Nieuwendyk.
Med forskellig håndskrift. Tjek politirapporten.
Lige her, som vidne står der Emily Nieuwendyk,
hvilket er mærkeligt, for du var her ikke. Men det var Julie.
Hør her.
Jeg ved ikke, hvad du tror, du ved, eller hvad du antyder, men jeg...
Jeg er ærlig talt fornærmet.
- Godaften, de damer. - Charles, stil dig bag mig.
Okay.
- Hvad tror du, der foregår her? - Jeg ved det ikke.
Jeg tror, du og din kusine laver svindel på Pacific View.
Med sygesikringen eller banksvindel.
Og jeg tror, at du og din kusine har tvunget denne søde, uskyldige mand,
måske ved at afpresse ham.
Didi, det er ikke svindel.
Og jeg har været involveret fra starten af.
- Charles, gå over til hende. - Okay.
Okay. Jeg er privatdetektiv.
Min klient hyrede mig til at efterforske tyveriet af hans mors smykke.
Charles arbejder for mig som min informant.
Og kvinden, du kender som Julie, er min datter Emily.
- Hun er ikke involveret. - Du løj for mig.
Hør her. Der har været mindst to værdifulde tyverier her
i de sidste par måneder.
Nogen i huset er kriminel. Interesserer det dig overhovedet?
Du ved ikke, hvad du taler om.
Gør jeg ikke det? Nogen stjal Helens halskæde.
- Intet er blevet stjålet. - I tager begge fejl.
Jeg har opklaret sagen.
BASERET PÅ "EL AGENTE TOPO"
Tekster af: Dorthe Pedersen