Så... Det är så läget är.
Trettio dagars övervakning, inspelningar, foton – förgäves.
Det var inte förgäves, mr Cubbler. Vi uteslöt många teorier.
Och ni kom inte fram till nåt. Jag har inte kommit nån vart.
Vi behöver bara lite mer tid. Utredningen pågår.
Det finns inget kvar att utreda. Imorgon gör jag ett försäkringsanspråk
och flyttar min mor från den där kloaken.
Vi är klara här.
Jag börjar tro att den där killen suger.
Tyvärr har han rätt.
Tjuven listade ut vem du var på nåt sätt och lämnade Elliotts klocka
för att säga att de kommit på dig. Nu väntar de bara ut oss.
- De visste att vi hade begränsad tid. - Vi kan lösa det här.
Ge inte upp.
Tror du att jag vill det? Charles, jag älskar att lösa fall.
När man får sitta mitt emot nån skyldig dåre
som drar på orden och svettas av nervositet,
och de bara: "Jag vet inte vad du antyder, men det här är skandal."
Sen visar du upp obestridliga bevis och de bara smulas sönder.
Deras självförtroende är krossat, egot är pulveriserat,
mot de klippiga stenblocken av deras egen falskhet.
Det låter tillfredsställande.
Men vi lyckas inte med det. Jag meddelar Didi att du flyttar ut.
Vad står på agendan?
Det är onsdag. Köpcentret.
Okej. Häng på köpcentret ett tag, ät middag, gå och lägg dig...
Sen får du tillbaka ditt gamla liv imorgon.
PACIFIC VIEW SENIORBOENDE
Okej, gott folk. En påminnelse – vi möts vid restaurangerna om en timme.
Ni som powerwalkar – se till att dricka vatten.
- Ha så kul. - Tiden tickar.
På höger sida.
Vart vill du gå först?
Det kvittar. Jag behöver ingenting. Gör du?
Jag behöver strumpor.
Du har strumpor.
- Man kan aldrig ha nog med strumpor. - Det där är inte sant.
Har du varit här?
St. Mary's Cathedral?
Den designades för att se ut som en conquistadors hatt.
- Imponerande. - Jag har inte varit nånstans.
Min son skulle visa mig sevärdheterna när jag flyttade från DC,
men vi kom aldrig till skott.
Du... Vi drar. Jag ska visa dig stan. Det blir kul.
- Vad har flugit i dig? - Jag vill bara fånga dagen.
Visa min vän hur man har kul. Har du resekortet?
Ska vi göra det här kan vi lika gärna göra det ordentligt.
Här kommer den.
Vilket åk.
C.J. skrev upp mig på företagskontot så att jag kan ta mig runt när han jobbar.
- Jag har aldrig utnyttjat det. - Vi ska få valuta för pengarna.
Hej, Emily. Hur kan jag hjälpa dig?
Jag ville berätta att min pappa har bestämt sig för att flytta in hos mig.
Så han åker imorgon bitti.
Oj. Okej. Det här var oväntat.
Han verkade rätt nöjd.
Ja, men jag har plats, så vi ska spara pengar.
Får jag fråga...
Var det nåt som var fel? Är det nåt jag borde känna till?
Han var inte överförtjust i människorna.
Jaså?
Ja. Han blev ju misshandlad.
Det var inte kanon.
Just det.
Det är tråkigt att han lämnar.
Tack.
- Hej, Emily. - Hej.
Susan, va?
Ordförande Susan.
Charles nämnde att du är orolig för säkerheten.
Ja, men...
Varför frågar du?
Jag har blivit utsatt.
Nån har stulit nåt mycket värdefullt från mitt rum.
Jaså?
Låt oss prata, Susan.
Ordförande Susan.
Följ mig.
- Kom igen! - Jag kommer.
Så det där är Alcatraz.
Om man ska sitta och ruttna bort i en fuktig håla
kan man lika gärna ha fin utsikt.
Om du vill ha en guidad tur nån gång måste du boka biljetter långt i förväg.
Jag vill inte se ett hemsökt fängelse.
C.J:s kontor ligger i den där stora grå byggnaden.
Han vill att jag flyttar till Singapore. Han har hittat ett fint seniorboende.
Wow.
Tänker du åka?
Kanske.
Jag kan också flytta till månen.
Jag känner lika många på månen som jag gör i Singapore.
Det ironiska är att jag flyttade hit för att vara nära honom.
Såna här saker brukar lösa sig av sig själva.
Var ligger Oracle Park?
Det ligger på andra sidan.
Just det.
Du är lite av en basebollkille.
Förutom min fru och sonen som är döpt efter mig
finns det bara två saker som var värda att leva för.
Den ena var min Chevrolet Corvette från 1979.
Svart skinnklädsel med nedfällbart tak.
Och den andra var mina Baltimore Orioles-säsongsbiljetter
som jag la halva min disponibla inkomst på.
De var värda vartenda öre. Så, ja... Jag är lite av en basebollkille.
Nåväl...
Låt oss se en basebollmatch.
Du misstänker nåt? Vadå?
Jag vet inte.
När Charles kom hit började det hända grejer.
Han kom till rätta, jag släppte det... Men nu sticker han bara.
Det är nåt skumt i görningen. Vi fyra ska lista ut vad.
Först pratar han med Helen – som han inte känner.
Han ställer frågor som skrämmer henne.
Bland annat om hon kände sig trygg, kort efter att hon anmält
sitt halsband stulet. Hur visste han?
Alla skvallrar om allt häromkring.
Sant.
Elliott anklagar honom för klockstöld, och slår honom för att ha stulit hans fru.
Elliott är galen.
Visst. Sen är han bara allmänt skum.
Folk säger att han snokar runt. Han lägger sig i.
Det är nåt lurt med hans dotter, men jag kan inte sätta fingret på det.
Hon jobbar på en folkhögskola och gav honom en Rolex.
Vad tror du att det är som pågår? Vilket brott begås?
Jag vet inte! Bedrägeri? Det är alltid bedrägeri med äldre.
Mejl om försenade paket. Sms om utökade garantier.
Samtal från skatteverket där de blir gripna om de inte skickar pengar.
Om Charles och hans dotter försökte komma åt pengar
hade de bara stämt oss efter att Elliott slog honom.
Eller stämt Elliott.
Han åker imorgon. Varför spelar det ens roll?
Okej, här är det.
Okej. Nu räcker det.
- Ja. - Nu tittar vi.
- Vi sitter nog här uppe. - Ja, 149.
- 149. - Jajamän.
Heja!
Det här är en underbar arena.
Gillar C.J. baseboll lika mycket som du?
Jajamän.
Det såg jag till. Han fick en handske innan han kunde gå.
Jag var hans tränare.
När han var 12 tog jag med honom för att se
Cal Ripken slå Lou Gehrigs rekord för flest matcher i rad.
Ripken sprang runt och highfiveade fans.
Jag armbågade mig fram så att Ripken kunde highfivea C.J.
Herregud.
Han såg på mig med ögon som strålade. Han var så glad.
Ni har tur.
Emily och jag har inte nåt sånt här gemensamt.
Men hon kommer alltid och hälsar på,
och ger dig fina klockor och tittar till dig.
Du har rätt. Det är sant.
Men det är komplicerat.
Vi har precis haft ett viktigt snack. Hon vill...
Hon vill att vi ska ha en annan sorts relation.
Du tror att du är den gamla hunden som inte kan lära sig sitta.
Ja.
Så där.
Jag ska vara tyst och låta dig njuta av matchen.
Det är lugnt. Jag förstår mig inte på baseboll.
Vad hände där?
- Skämtar du? - Vadå?
Jag gillar att vara här för att du gör det.
- Charles. - Vadå?
Jag kan gå och se saker jag gillar själv.
Om du vill visa mig staden du älskar – visa mig staden du älskar.
Okej.
Jag är rädd att jag inte köpte tillräckligt med skor.
Vi klarar oss nog.
Jag måste prata med Charles.
Han gick.
- Va? Varför då? - Jag vet inte.
Han och Calbert skulle åka tillbaka själva.
Didi, har du nånsin smakat en Wetzel's Pretzel?
Idag smakade jag en för första gången och...
Okej, det var allt.
Okej.
SACRAMENTO, KALIFORNIEN, USA
KOMMUNIKATIONSCHEF
LÄRARE OCH PERSONAL
SVARA
Orange Groves folkhögskola.
Ett ögonblick, Susan.
Carlos? Hur står det till?
Inkommande samtal från Pacific View till Orange Grove. Inget samtal.
Vad kul. Var det den jag tror att det var?
Didis jobbtelefon. Hon snokar runt.
Underbart.
Du, Carlos... Jag sitter med en viktig person just nu.
Kan jag ringa senare? Jag vill höra allt om det.
Det är konstigt att prata med dig under täckmantel för du är så trevlig.
Toppen. Okej. Vi hörs snart.
Det var det här som blev stulet.
En uppsättning guldpläterade mynt med grundlagsfäderna.
De är väldigt sällsynta. Bara 50 000 uppsättningar präglades.
I instabila tider som de här
är guldtackor det säkraste sättet att skydda min pension.
Okej. För att sammanfatta – nån kom in i ditt låsta rum,
stal de här låtsasmynten, tog inte pengarna,
eller några av dina smycken, och sen bara gick de.
Ja.
Susan, var är mynten?
I skåpet bakom dig.
Herregud.
Jag är ledsen.
Jag har försökt få Didi att öka säkerheten jättelänge,
men hon säger alltid nej till mina förslag.
Det är bara en tidsfråga innan nån tar mina mynt.
Susan. Ingen vill ha de här. De är bara skräp.
Du måste sluta lyssna på de som skrämmer dig på tv.
Det är ingen fara.
- Hej. - Jag vet nog varför Didi snokar runt.
Hon är tjuven.
Och hon försöker lista ut vad du vet innan du åker?
Hon kanske är så emot säkerhetsuppgraderingar
för att hon stjäl. Eller så hjälper hon vem det nu är.
- Motiv? - Överarbetad. Underbetald.
- Bor i San Francisco. - Jag kollar upp det.
På tal om överarbetad och underbetald... Jag behöver högre lön.
Åh nej. Jag hör dig inte. Megan? Är du där? Jag hör dig inte.
Det kvittar hur många gånger jag ser den. Jag tröttnar aldrig.
Jag skrev bokstavligen boken om den.
En bok.
Det finns hundratals.
Min hette Porten till Stilla havet.
Den är speciell.
Första gången jag gick över bron var i college.
Jag nådde andra sidan och var förändrad för alltid.
Är du redo att gå över?
Jag tror att jag fattar.
Ja.
Det är en väldigt lång bro.
Nu går vi till den där tjusiga bilen.
Jag är fortfarande här.
Jag har bara börjat packa lite, men jag undrade om papperen var klara.
Visst. Det vore bra om vi kunde göra intervjun nu när du fyller i papperen.
En avgångsintervju?
Ja. En standardåtgärd.
Det hjälper oss att bli bättre. Tio minuter.
Toppen. Jag har frågor till dig också.
Mot mitt kontor.
- Toppen. - Toppen.
Det äldsta trädet som står här är mer än tusen år gammalt.
Det högsta trädet är mer än 90 meter högt.
Charles, du är en trevlig kille, men du är en väldigt tråkig guide.
Du låter som Victoria.
Varje gång vi kom hit babblade jag på om hur mycket vatten de behöver,
eller rotsystemens utveckling.
Och hon sa: "Charles, snälla.
Var bara tyst och njut."
Jag gillar Victoria.
Jag också.
För en miljon år sen...
...var hon på ett insamlingsevent för museet på campus.
Hon pratade med en viktig välgörare i flera timmar.
Men han var mer intresserad av henne.
Så hon tog tag i armen på nån annan kille
och låtsades att han var hennes dejt.
En professor i ingenjörsvetenskap
som aldrig hade vågat att ens prata med henne.
Det är ett bra sätt att träffa sin fru på.
Snacka om rätt plats vid rätt tillfälle.
Jag var bara där för gratismaten och drinkarna.
Tänk om jag hade stannat hemma?
Tänk om jag hade stått sex meter längre bort?
Men det gjorde du inte.
Ja, jag vet.
Det är ett mirakel.
Hur träffade du din fru?
Jag var på en fest.
Jag såg en vacker kvinna.
Jag stötte på henne hela kvällen.
Sen tog hon nån lång nörd och låtsades att han var hennes dejt.
För tusan, Calbert.
Jag stötte på nån annan, och vi gifte oss.
Jag försöker vara sårbar här.
Jag vet. Förlåt.
Det var en blinddejt.
Jag visste direkt.
Margot var inte säker förrän jag hade lagat mat åt henne.
Det kändes också som ett mirakel.
Alla bra saker i ens liv... När man ser tillbaka på det
känns det som ett mirakel.
Ja, verkligen.
Det här måste vara ett jättetufft jobb.
- Hur länge har du jobbat här? - Tolv år. Åtta år som chef.
Wow. De som sitter i ledningen betalar säkert inte tillräckligt.
Det erbjöd mig faktiskt en befordran.
Men jag tackade nej. Det här jobbet är mer givande.
Ja.
"Givande."
Jag tänkte att vi kunde ha en lunch för Charles imorgon. En avskedslunch.
Vi åker till Napa på morgonen, så du blir av med oss tidigt.
Jaha. Synd att ni har så bråttom.
LÖGNARE
Kommer din kusin Julie att ta hand om Charles nåt?
Är det en av frågorna?
Hon var här den dagen då Elliott slog Charles.
Det var inte du. Så jag tänkte att ni två jobbade ihop.
Vad har hon för adress?
Julie är väldigt privat.
Jag vill inte dela den utan hennes tillåtelse.
Det förstår jag.
Vi kan väl ringa henne?
Hallå?
Det är Didi från Pacific View. Jag har några frågor.
Hej, Jules.
Ja, din kusin Emily är också här.
Jag har lite frågor eftersom din farbror ska flytta.
- Ja, visst. - Hjälper du till med flytten?
Jag hade gärna gjort det, men han och Emily åker till Napa tidigt.
Okej.
Kan du säga varför du tror att din farbror ville lämna Pacific View?
Han gillade Pacific View, men kände sig aldrig riktigt hemma.
Han klickade inte riktigt med vissa.
Elliott gav ju honom en snyting.
Okej. Tack så mycket.
Inga problem. Om du har fler frågor, bara...
Fick du allt du behövde?
- Ja. - Bra.
Didi är inte tjuven, men hon är oss på spåren.
Avsluta det?
Avsluta. Nu.
- Hej. Vänta på pipet. Ha en bra dag. - För satan.
Var är du? Varför svarar du inte?
Du är avslöjad. Du måste ut. Jag ska packa dina grejer. Ring mig.
Som din utvalde, tråkige guide måste jag fråga dig en sak.
Vill du höra lite fakta om Palace of Fine Arts?
Nej.
Jag vill prata om hur den där hunden påminner om Elliott.
Det där är helt klart Elliott.
"Vad glor ni på? Lämna mig i fred."
"Den här stan är på väg åt helvete."
Vi får gå om vi ska vara tillbaka till middagen.
Jag har en bättre idé.
Det där var en jäkligt god måltid.
Vad glad jag blir. Det här är mitt favoritställe.
Mina herrar.
Espresso. Huset bjuder.
Tack, Matteo. Det här är min gode vän, Calbert.
- Piacere. - Matteo.
Det är så trevligt att se dig igen. Jag är ledsen för Victoria.
Jag önskar att det var bättre när ni var här sist.
Det där var inte ditt fel.
- Hon älskade det här stället. - Ja.
Grazie.
Hoppas det smakar.
Matteo kom in med hennes favoriträtt, den hon alltid beställde.
Och hon vägrade äta den.
Hon blev upprörd och började skrika. Hon sa att hon ville ha...
...äppelskivor och jordnötssmör.
Matteo förklarade att de inte hade det,
men hon sa: "Självklart har ni det. Jag äter det varje dag efter skolan."
Hon trodde att hon var i St. Louis, för 60 år sen.
Det var omöjligt att övertyga henne att det inte var sant.
Jag visste att hon var för sjuk för att gå ut på restaurang.
Jag ville bara inte erkänna det.
Alla lever i förnekelse.
Det måste man. Det är enda sättet.
En dag gör det ont i knät,
men istället för att bli bättre som förr gör det ont hela tiden.
Så man ignorerar det.
Då börjar orden lämna en.
Substantiven.
De jäkla substantiven.
"Minns du den där butiken? Vad heter den nu igen?
Och vi såg din kompis,
som ser ut som den där skådespelaren från den där filmen."
"Filmen med hon som var med i en annan film
med killen som såg ut som senatorn. Vad heter han?"
Så substantiven försvinner. Och knät gör fortfarande ont.
Sen börjar du vakna varannan timme. Det brukade aldrig hända förut.
Du vet vad det betyder.
Vi vet vartåt det barkar.
Så du låtsas att det inte är så bara för att ta dig igenom dagen.
Alla gör det.
Du var tvungen att göra mer än de flesta.
Och för att hjälpa din fru.
Vilken var hennes favoriträtt?
Den hon alltid beställde?
Jag har glömt.
Nej. Allvarligt?
Jag minns inte.
- Kom igen. - Nej.
Linguine och musslor. Tack gode Gud.
Nära ögat.
Date's. Men det här är i princip ett italienskt område.
Pappa.
Vad har du gjort hela dagen?
- Varit på sightseeing med min vän. - Varför svarar du inte?
Och varför har det dragits 800 dollar för tjänstebil från mitt konto?
Det är inte roligt.
Jag är ledsen. Det var mitt fel.
Nej.
Hur många gånger har jag sett dig det senaste året?
Tio, kanske?
Men nu vill du komma och skrika åt mig om en tjänstebil?
Försök inte vända det här. Jag var orolig.
Du har inte oroat dig för mig på ett bra tag.
Och det är okej. Du är upptagen.
Men det här du gör med att flytta runt mig
är för att underlätta för dig, inte för mig.
Vi sa att det var bäst att du flyttade närmare.
- Varför säger du så? - Det är så jag känner.
Och jag har druckit en del vin, så jag säger vad jag känner.
Det har varit en lång kväll. Jag kör er till Pacific View.
Charles, har du Uber?
Ja, det har jag.
Charles hjälper mig.
Gå och lev ditt liv i Singapore. Mitt är här nu.
Jag klarar mig.
Okej.
Är du okej?
Ja.
Det behövde bli sagt.
Föräldrar och barn, alltså.
Föräldrar och barn.
Vad är det?
Det var inget. Förlåt.
Jag kom precis på nåt.
Vad fan glor ni på?
Perfekt.
Jösses, vilken rolig dag.
En toppendag.
Tack, Charles.
Vad säger du? Ett parti backgammon för att avrunda kvällen?
Jag är helt slut. Vi spelar imorgon.
Okej.
- Hej. - Hej.
Jag packar bara ihop här.
Schyst. Bra tänkt, Julie.
För det är väl Julie?
När Elliott slog Charles
skrev två personer in sig som Emily Nieuwendyk.
Med olika handstil. Och på polisanmälan...
Här som vittne står det Emily Nieuwendyk –
vilket är konstigt för du var inte här, men det var Julie.
Hör här.
Jag vet inte vad du tror att du vet, eller vad du antyder,
men jag... Jag är förolämpad, om jag ska vara ärlig.
- God kväll, mina damer. - Charles, ställ dig bakom mig.
Okej.
Vad tror du händer här?
Jag vet inte.
Jag tror att du och din kusin begår bedrägeri på Pacific View.
Kanske försäkrings- eller bankbedrägeri.
Jag tror att du och din kusin har dragit in den här oskyldige mannen.
- Kanske genom utpressning. - Didi, det här är inte bedrägeri.
Och jag har varit med på det från början.
- Ställ dig där med henne. - Okej.
Okej. Jag är privatdetektiv.
Min klient anlitade mig för att utreda stölden av hans mors smycken.
Charles jobbar med mig som min man på insidan.
Och kvinnan du känner som Julie är min riktiga dotter, Emily.
- Hon är inte inblandad. - Du ljög för mig.
Damen... Det har inträffat åtminstone två betydande stölder här
de senaste månaderna.
Nån här inne är en brottsling. Bryr du dig ens?
Du vet inte vad du pratar om.
Gör jag inte? Nån stal Helens halsband.
- Det har inte förekommit stölder. - Båda har fel.
Jag löste fallet.
BASERAD PÅ "EL AGENTE TOPO"
Undertexter: Pauline Mengel