Nu går vi.
De väntar på oss.
Jag går in själv. Ni får vänta här.
Om ni vill fråga Julie nåt om den här "operationen" – gör det nu.
- Didi. - Vad?
Jag borde följa med.
Är du från vettet?
Det går nog bättre om jag är med.
Ett vänligt ansikte.
Han kan ha rätt, Didi.
Var tyst om du inte hör annat.
GRANNSKAPET
Kom igen.
DEN BÄSTA DEMENSVÅRDEN I KALIFORNIEN
God morgon.
God morgon, Gladys.
God morgon.
Jag heter Didi. Jag jobbar här.
Jag ville bara kolla att du trivs på ditt nya rum.
Det är väldigt tyst, och äggen är aldrig tillräckligt saltade.
Jag ska prata med kocken.
Gladys, jag ville fråga en sak...
Jag vet vem du är. Du är skådespelare.
Det stämmer. Jag heter Charles.
Charles. Självklart, Charles.
Guys and Dolls.
Gladys, vi kom för att träffa dig för vi behöver din hjälp.
Du har ett sånt öga för mode. Jag tänkte att du kunde hitta nåt åt mig.
En ny kostym, va? Den här är lite gammaldags.
Nej, det är inte till mig.
Jag letar efter ett kvinnohalsband. Du kanske har nåt i din samling.
Jag har massor av halsband.
Det här är från Kungen och jag.
Om du letar efter nåt till en siamesisk kunglighet.
Jag tänkte mig faktiskt nåt med rubiner.
Rubiner.
Det är från Cabaret.
Det är givetvis inte äkta, men designen är så vacker.
Det är precis vad jag letar efter.
Får jag låna det här?
Ta det.
Jag måste göra mig av med allt det här skräpet.
Jag är väldigt tacksam.
Jag har faktiskt nåt som du kanske vill ha.
Det där liknar min hund, Bunchy.
Perfekt. För jag vill att du ska ha den här.
Är du säker?
Ja, jag är säker.
Han hör hemma hos dig.
Hon hade halsbandet, Grants Princeton-nål, Susans klubba och ungefär 30 saltkar.
Jag ska kolla och se om nån annan saknar nåt.
Min fru gjorde såna här saker mot slutet.
Hon tog saker och trodde att de var hennes.
Det var inte illvilja. Bara förvirring.
Igår kväll insåg jag plötsligt att inget hade rapporterats stulet
sen Gladys flyttade till demensvården, och jag mindes att i hennes block
så ritade hon de boende tillsammans med sina kostymdesigner.
Jag tänkte att hon kanske blandade ihop dem i verkligheten också.
Ingen misstänkte henne för alla drog sig undan från henne.
Så Gladys hade inget med Elliotts klocka att göra?
Jo. Hon måste ha tagit den.
Sen hörde hon allt prat om Rolexen som Julie gav mig och blev förvirrad.
Hon tog med Elliotts klocka till mitt rum i tron om att den var min.
Jag trodde att tjuven visade att de var oss på spåren,
så jag la den där ute för att avleda uppmärksamheten från Charles.
Okej, det här har varit en lång vecka.
- Jag skriver ner det och ger dig en kopia. - Tack.
Du hade rätt.
Grattis.
Vad händer nu?
Du är borta om mindre än en timme, annars blir det poliseskort.
- Berättade du för nån annan om mig? - Nej.
Men du vet hur ryktet sprids här.
Tack för allt.
Jag gjorde bara mitt jobb.
Du ljög för att komma in i min byggnad.
Du anklagade min personal för ett allvarligt brott.
De får ta mer skit på en dag än vad du gör på en månad
i jakt på otrogna och skattefuskare.
Jag är för gammal för uppläxningar. Det saknades grejer, nu gör det inte det.
Du hittade dem inte, min kille gjorde det. Varsågod. Nu behöver vi inte ses mer.
Så hej då.
God morgon, Chaz.
God morgon, Cal.
- Var har du varit? - Jag gick upp tidigt.
Du inspirerade mig till att utforska lite. Och se vad jag hittade.
PORTEN TILL STILLA HAVET
- Min bok. - Jajamän.
Jag vill ha den signerad.
Det här ökar andrahandsvärdet.
Jag ska lägga ut den på Ebay och tjäna fyra dollar.
Du kommer att höra det här så småningom.
Så du ska få höra det från mig.
Jag ska flytta ut.
Idag, närmare bestämt.
Varför då?
Kvinnan du känner som min dotter
är i själva verket en privatdetektiv.
Hon anlitade mig för att undersöka en stöld.
Helens halsband.
Jag skulle inte bli kvar.
Var det här på låtsas?
Hela tiden? Alltihop?
Ja.
Men det var också på riktigt. Jag svär. Jag är...
...jag.
Jag skrev den där boken.
Du och jag gick på en basebollmatch. Och min fru Victoria
dog för ett år sen av komplikationer relaterade till Alzheimers.
Allt det där är sant.
Jag... Jag måste åka nu.
Men om du vill träffas över lunch eller middag
skulle jag gärna förklara allt det här.
Jag har hört tillräckligt.
Ska du säga hej då till nån?
Det är lättare att bara gå.
Ryktet sprider sig fort här.
Alla vet säkert.
God morgon. Vi ska äta middag imorgon kväll.
De flesta vet.
Tack för hjälpen.
Självklart.
Joel har barnen om du vill gå ut och äta eller nåt.
Om du har tid tänkte jag att vi kunde ägna oss åt lite mer
packning och uppackning.
BEHÅLL
BORTSKÄNKES
Den där är från båtturen vid Lake Shasta.
Ja, du ramlade i. Du fick köpa den här för att ha nåt torrt.
Ramlade i? Jag vill minnas att nån kastade i sin nya mjukisfisk
för att se om den kunde simma – det kunde den inte.
Jaså?
Och du hoppade i?
Jag hoppade i och hämtade den. Det är sånt pappor gör.
Jag får se.
Din mamma gillade den för den var så mjuk.
Behålla eller skänka?
Behåll.
Poängen med det här är att rensa ut saker. Jag menar...
När hade du på dig den här sist?
Du har rätt.
Skänk bort.
Och sen...
Det där är Bobbys son Ray på mina axlar.
Det är -78 eller -79.
- Jag hånglade med Ray i high school. - Usch.
Det där var -79. Din mamma köpte den kjolen i Santa Fe.
Vi bodde faktiskt i hennes van hela den sommaren.
- Vänta, hade mamma en van? - Ja.
Ni bodde i en van året innan jag föddes?
Nio månader innan.
Jag hörde att han gömde sig i väggarna och spionerade genom ventilationen.
Vad såg han?
Gillade han det?
Hans fejkdotter hette Kovalenko i efternamn.
Hon är från Sovjet. Han jobbade för Ryssland.
Han spionerade inte för Ryssland eller nån annan utländsk makt.
Men han spionerade.
Ja, typ.
Jag sa ju att det var nåt skumt med honom. Alla här inne är skyldiga mig en ursäkt.
Didi, börja du.
Så här ska vi göra.
Jag träffar alla som vi vill prata om det här på mitt kontor.
Jag berättar allt jag vet. Ni kan fråga vad ni vill.
Jag börjar. Naturligtvis.
Naturligtvis.
Det här debaclet har understrukit problemen jag har med säkerheten.
Men jag litade på Charles.
Jag gjorde honom till min vice ordförande. Och han förrådde mig.
Precis som Gerald Ford.
Strunt i halsbandet. Jag vill aldrig prata med honom igen.
Goda nyheter. Han är redan borta.
Sa han inte hej då?
Oförskämt.
Han blandade en drink åt mig den första kvällen.
Han frestade mig till synd.
Jag har orena tankar om honom just nu.
I mitten av 80-talet var det inne med skräpobligationer,
och jag arbetade på Sullivan Brothers...
Grant, jag vill gärna fokusera på Charles.
Jag ger dig bara ett sammanhang för mitt perspektiv.
Så, 1985 befinner jag mig på Ritz-Colton i Naples, Florida,
och vem kommer in om inte Cyndi Lauper.
Jag hittade den!
Du, jag hittade den.
Wow. Jag har inte sett den där förut. När målade hon den?
- För flera år sen. Jag älskar den här. - Ja.
Vad är det här? Den är full av godis.
Din mamma packade den.
Hon såg mig packa och försökte hjälpa till.
Men du packade ner allt det här när hon dött.
Ett tag, under de sista månaderna,
fanns det bra dagar och dåliga dagar.
Du minns.
Ja.
Till slut var det bara dåliga dagar.
Det blev för mycket.
Sköterskorna sa att huset inte var säkert för henne längre.
Så jag...
Jag tog ett beslut.
Pappa... Du tänkte...
Hon skulle in på demensvården.
Ett ställe i Berkeley som en kollega rekommenderade.
De kom och packade ihop allt.
Jag sa att vi skulle ut och resa.
Och jag intalade mig själv att det var sant.
Hon skulle checka in på en måndag, men kvällen innan hon åkte...
...var hennes sista kväll.
Jag lovade henne
att hon aldrig skulle behöva åka, att hon aldrig skulle lämna huset.
Jag bröt det löftet.
Ja. Men personen du lovade det fanns inte kvar längre.
Du gav henne det bästa livet du kunde.
Du älskade henne varje dag. Du gjorde ditt bästa.
Det är lugnt, pappa.
Det är lugnt.
Allt är bättre sen han försvann. Skönt att slippa honom.
Vad är det med dig?
Om det inte vore för Charles hade inte vi blivit ihop igen.
- Och han hittade din klocka. - Jag antar det.
Det var kul att slå honom. Vem som helst. Jag skulle slå alla här.
Han var snäll mot mig. Och Flo. Flo älskade honom.
Strunt i vad han gjorde. Jag är ledsen att han är borta.
Du kände honom bäst av alla.
Vad tycker du om det här?
Charles var en lögnare och en bedragare. Han gjorde oss till åtlöje.
Skönt att han är borta.
Jag sa ju att jag inte var säker på
hur vår relation skulle se ut, men att det skulle gå upp för oss.
Så här ska det vara.
Nåt sånt här.
Ja.
Det här är bra.
Okej. Vi kommer tillbaka nästa helg till fars dag.
Alla fem.
Och Joel kan hjälpa oss med resten av grejerna.
Glöm inte att boka en tid för upphämtningen av sakerna.
Och ring mögelkillen, för det luktar lite unket.
Jag älskar dig också.
Pappa!
ORIOLES UNGA STJÄRNOR GLÄNSER
Vad jobbar du på nu? Har du några nya fall?
Ett, faktiskt.
Jag kollar upp en före detta anställd som insisterar på att lägga näsan i blöt.
Menar du den anställde som räddade ditt skinn,
som tog hem segern, precis i grevens tid? Är du inte skyldig honom nåt?
Du fick väl betalt?
Visst. Jag är skyldig dig nåt. Så ring om du behöver en tjänst.
Mr Cubbler är här.
Välkommen. Du kommer ihåg Charles, mannen på insidan?
Absolut. Jag hade kommit tidigare, men jag var upptagen.
- Jag har din check. - Tack.
Här är hela rapporten, inklusive Charles anteckningar.
Du ska tacka honom. Det var han som löste det.
Bra gjort, antar jag.
Jag hoppades att nån skulle sparkas eller åka in, men c'est la vie.
Så den gamla damen är inlåst?
Gladys? Hon är på demensvården, om det är det du menar.
Sak samma. Så länge mamma är säker. Jag litar inte på Pacific View.
I alla mejl och röstmeddelanden klagar hon på nåt nytt.
Det är ett skitställe.
Jag är ledsen att Helen inte är nöjd. Har du besökt henne nyligen?
Pratat om hur hon har det?
- Jag är väldigt upptagen. - Det måste du vara.
För under tiden jag var där
såg jag inte dig en enda gång. Inte på lunch, inte på hennes födelsedag.
Jag tror att problemet din mamma har med Pacific View är att
du aldrig är där.
Du skulle hitta ett halsband, inte leka terapeut.
Det är bara det att Didi... Hon är chefen. Hon sa att för de flesta äldre
så var det största hotet mot deras välmående
inte en sjukdom eller en olycka.
Det var ensamhet.
Om Didi är så klok och omtänksam, varför slutar hon då?
- Du måste missta dig. - Nej.
Hon sa upp sig precis efter ni gick.
Det är åtminstone nån som tar konsekvenserna.
Jag ska gå.
Jaha... Ta det lugnt, Charles.
Va? Vi är inte färdiga här.
Didi har uppenbarligen sagt upp sig på grund av det vi gjorde.
Nu måste vi hjälpa henne att ändra sig. Vi...
Nej, vi har orsakat nog med problem på Pacific View. Jag står över.
Okej.
Inga problem.
- Ge mig ett ögonblick. - Visst.
Hallå?
Hej, Julie. Det är Charles Nieuwendyk. Jag vill be om min tjänst.
DETEKTIVBYRÅ
Hur hittade ni mig?
Enkelt detektivarbete. Varje dag, exakt kl. 14.30, tog du rast
och kom tillbaka med en kaffemugg med det här kaféets logga.
Dessutom sa Jaylen var du var.
För fasen. Min grej stämde också.
Det här var vårt fel. Du kan inte säga upp dig.
Det har jag redan.
Jag stannar tills de har en ersättare. Och allt var inte ert fel.
Jag hade ansvaret.
Jag skulle se till att de boende var trygga. Det är dags att sluta.
Nej. Du hör hemma på Pacific View.
Du var där i en månad. Vad vet du?
Jag behövde inte en månad.
Jag visste det direkt.
Julie, det är Charles. Eftermiddag, dag fem.
Soligt, 20 grader. Svag vind från sydväst. Lufttrycket sjunker.
Han gjorde så varenda dag.
Didi kan vara vårt största hinder.
Hon lägger märke till allt här. Hon vet allt och ser allt.
Hon är vördad av både personal och boende
och hon har en kuslig förmåga att veta exakt vad de boende behöver,
och ordnar det åt dem på ett värdigt och elegant sätt.
Hon är helt fantastisk.
Det blir svårt att smyga med nåt bakom hennes rygg,
vilket för mig till min nästa idé.
Ha nu tålamod med mig.
Jag checkar in igen som min tvillingbror,
Bernard Nieuwendyk...
- Okej... - Vi måste höra det här.
Fejkmustasch, andra kläder, och han växte upp i ett dimmigt London.
Okej. Det där är... Kan vi bara...
Låt oss fokusera på första delen.
Jag var där under falska förespeglingar, ja.
Men jag var ensam. Och du såg det.
Du skickade Virginia och Florence till mitt rum den första dagen.
Du talade mig tillrätta den kvällen i biblioteket.
Du gav mig mitt liv tillbaka.
Vad kommer att hända
när nästa ensamma person checkar in om du är borta?
- Du vill inte höra vad jag har att säga. - Det stämmer.
Men jag känner igen en arbetsnarkoman när jag ser en.
Jag vet hur det är att leva och andas sitt jobb.
Och jag har sett alla typer av bedrägerier och försumlighet
och halvhjärtade insatser du kan tänka dig,
så när jag ser nån som faktiskt bryr sig...
Du avslöjade mig. Det har aldrig hänt förut.
För de flesta stämplar in och stämplar ut och bryr sig inte ett skit.
Men det gör du.
Det är beundransvärt.
Jag skulle vilja ha champagnefontänen närmare mig.
Laxrosa? Är vår bröllopsfärg laxrosa?
Det är färgen på en frisk prostata.
Är det?
Antagligen. Jag vet inte.
Vi kan ha champagnefontänen bredvid huvudbordet,
men då får oststationen flytta bort till baren.
En oststation? Tjusigt.
Påminn vårdarna om att ge Grant laktaspreparat.
Didi tar hand om det.
Didi? Har inte hon slutat då?
Har du inte hört? Hon stannar.
Didi.
Du stannar kvar.
Jag hade tänkt prata med dig.
Säg inget mer. Inget skulle lösas av att du slutade.
Charles var skurken.
Det var Charles som övertalade mig att stanna.
Vi pratade.
Han pratade om hur ensam han var innan han kom hit.
Hur mycket det förändrade honom.
Vännerna han fick.
Jag vet inte. Jag vill hata honom, men i slutändan...
"Till Calbert, en ny vän, vilket känns som ett mirakel."
Det är det som särskiljer bra ingenjörskonst
från användbar ingenjörskonst.
Matchar formen funktionen?
Spelar sakens själ nån roll för de som använder den?
Finns det ett hjärta som slår i användbarheten?
I det här fallet är svaret helt klart ja.
Tack.
Hej. Tack för det här, professorn.
- Det är ett nöje, Charles. Det var toppen. - Vad bra.
- Lite ringrostig. - De märktes inte.
Vem är din vän?
Du älskar verkligen att snacka.
Jag har anklagats för det, ja.
Du undervisar igen.
Det här är bara en gästföreläsning, men jag kanske gör fler.
Hur är det?
Fullt upp. Jag har varit ute och upplevt staden.
Vad kul.
Hur går det för C.J. i Singapore?
Det är lustigt...
Efter vår dag på stan snackade han och jag.
Vi har aldrig varit så ärliga.
Han sa att han inte kunde flytta så långt från sin pappa.
Bra för honom. Och för dig.
Ibland tar jag tunnelbanan till hans kontor för lunch.
Vet du att de får gratis mat varje dag? Men de kallar det inte för kafeteria.
Det är ett kulinariskt centrum.
Vi har en kafeteria här om du vill ha en kopp kaffe.
- Jag kan inte stanna. - Okej.
Men en annan gång.
Vad gör du på lördag?
GRATTIS IGEN VIRGINIA & ELLIOTT
Nåväl... Jag antar att det finns nån för alla.
Vad tycker du, Grant?
Jag tycker att roqueforten är fantastisk.
Titta vem som är här. Han ska säkert sno alla bröllopsgåvor.
Du tog med dig Nieuwendyk.
Jag fick bjuda in nån, och han är min dejt.
Jag är glad att du är här, professorn.
En liten del av mig hoppades att du skulle protestera mot vigseln.
Men du missade din chans.
Jag tror att allt blev som det skulle.
Jag också.
Ska ni på smekmånad?
Jag vill åka till Boca, men det är upp till damen.
Jag glömde berätta. Jag har bestämt mig.
Jag har alltid velat åka till Paris.
Mot Paris.
Det blir en av de bästa smekmånaderna i mitt liv.
Förlåt att jag stör, men nån lämnade alla färger öppna över natten,
så nu har vi inga till imorgon.
Okej, jag fixar det.
Visst är det rörande? Hur folk här hittar varandra.
Såg du Charles?
Charles Nieuwendyk! Milda makter.
Tusan också!
Du har aldrig fått en fyra när du behöver den.
Inte en enda gång.
- Jag tar risken. - Dålig idé.
Bra idé, för inte en chans att du kommer att rulla en...
Kom igen!
Helt sjukt. Tärningarna är riggade.
Nej, jag är bara så bra.
Nåväl...
EN MÅNAD SENARE
Vi hör av oss.
Tack.
Vad tror du?
Att det är omöjligt.
Vi säger nej.
Det är ett saftigt fall. De betalar bra.
Men vi känner ingen som kan göra det.
Jo, det gör vi.
Vem då? Skit också.
Nej. Det skulle inte funka, för... Skit också.
Det är Julie.
Jag fattar inte att jag säger det här, men jag har ett jobb åt dig.
Säg inget mer.
Förlåt. Du måste säga mer.
Men vad det än är
så är jag på.
BASERAD PÅ "EL AGENTE TOPO"
Undertexter: Pauline Mengel