«ПАСИФІК В'Ю»
Ходімо.
Нас зустрінуть.
Я піду сама. Решта чекають тут.
Якщо хочеш спитати Джулі про цю «операцію», питай зараз.
- Діді. - Що?
Я піду з тобою.
Ти з глузду з'їхав?
Думаю, моя присутність допоможе.
Знайоме обличчя.
Мабуть, він має рацію, Діді.
Ні слова без мого дозволу.
СУСІДИ
Заходь.
ВІДЗНАКА ЗА НАЙКРАЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ ДОГЛЯД
Доброго ранку.
Привіт, Ґледіс.
Доброго ранку.
Я Діді. Я тут працюю.
Просто хотіла поглянути, як ти освоїлася в новій кімнаті.
Тут дуже тихо, і яйця вічно недосолені.
Ми це виправимо. Я поговорю з кухарем.
Слухай, я хотіла спитати тебе...
Я тебе знаю. Ти актор.
Саме так. Я Чарльз.
Чарльз.
Звісно, Чарльз.
«Хлопці та лялечки».
Ґледіс, ми прийшли до тебе, бо нам потрібна твоя допомога.
У тебе дуже витончений смак.
Я подумав, ти можеш щось для мене підшукати.
Новий костюм, так? Цей уже вийшов з моди.
Ні, не для мене.
Мені потрібне жіноче намисто,
а у твоїй колекції точно щось знайдеться.
Намист у мене повно.
Це з мюзиклу «Ми з королем»,
якщо ти шукаєш щось сіамсько-королівське.
Власне, мене цікавить щось з рубінами.
Рубіни.
Це з «Кабаре».
Звісно, це біжутерія, але який чудовий дизайн.
Саме таке я й шукав.
Можна позичити?
Забирай.
Мені вартувало б позбутися всього цього мотлоху.
Що ж, дуже тобі дякую.
А я приніс щось, що сподобається тобі.
Ну просто копія мого песика Банчі.
Прекрасно. Бо я хочу віддати його тобі.
Ти певен?
Так, повністю.
Він твій.
ТАЄМНИЙ ІНФОРМАТОР
У неї знайшли кольє, принстонську шпильку Ґранта,
молоточок Сюзен і десь 30 сільничок.
Я гляну в журналах, чи повідомляли про ще якісь пропажі.
Під кінець моя дружина робила так само.
Просто брала щось з думкою, ніби це її.
Не зі зла, просто плуталася.
Учора я раптом зрозумів, що крадіжки припинилися,
відколи Ґледіс переїхала до Сусідів.
Я також згадав, що вона малювала
мешканців у своєму блокноті впереміш з костюмами.
Я подумав, може, вона також плутала їх у реальному житті.
Ніхто й не думав її підозрювати, адже від неї всі віддалилися.
Тобто Ґледіс не причетна до годинника Еліота?
Причетна. Мабуть, вона взяла його,
а тоді до неї дійшли плітки про «Ролекс», який мені подарувала Джулі,
і вона заплуталася.
Занесла годинник Еліота в мою кімнату,
бо подумала, що то мій.
А я подумала, злодій повідомляє, що розкусив нас,
тому поклала годинник на патіо, щоб відвести увагу від Чарльза.
Що ж, непростий видався тиждень.
Я все запишу й дам тобі копію.
Дякую.
Ви мали рацію.
Вітаю.
Що тепер?
Маєте годину, щоб звільнити приміщення,
інакше вас виведе поліція Сан-Франциско.
- Ти ще комусь про мене розповідала? - Ні.
Але сам знаєш, як тут усе розлітається.
Що ж, дякую за все.
Слухай, я просто робила свою роботу.
Ви брехнею проникли в мій пансіонат.
Звинуватили мій персонал у серйозному злочині.
Мої працівники за день терплять більше лайна,
ніж ти за місяць з перелюбниками й податковими шахраями.
Знаєш, я застара для нотацій.
Слухай, щось зникло, а тепер знайшлося.
Завдяки моєму помічнику. Будь ласка.
Можемо більше ніколи не бачитися.
Тому бувай.
Доброго ранку, Чезе.
Доброго, Кале.
Де ти був?
Я рано встав. Ти надихнув мене трохи подосліджувати.
Тож поглянь, що я знайшов.
«ВОРОТА В ТИХИЙ ОКЕАН»
- Моя книга. - Саме так.
Я хочу, щоб ти її підписав.
Тоді вийде дорожче перепродати.
Викладу цю штуку на eBay і зароблю чотири бакси зверху.
Калберте, ти все одно дізнаєшся,
тому я хочу сказати тобі сам.
Я скоро виселяюся.
Власне, сьогодні.
Чому?
Жінка, яку ти вважаєш моєю донькою,
насправді приватна детективка.
Вона найняла мене, щоб я розслідував крадіжку.
Намисто Гелен.
Я не мав тут залишатися.
Ти вдавав?
Весь час? Геть усе?
Так.
Але це також правда.
Присягаюся. Тобто я...
це я.
Я написав цю книгу.
Ми з тобою ходили на бейсбол.
А моя дружина Вікторія
померла рік тому від ускладнень, пов'язаних з хворобою Альцгеймера.
Усе це правда.
Мені вже пора.
Але якщо ти зустрінешся зі мною на обід чи вечерю,
я залюбки все тобі поясню.
Думаю, я почув достатньо.
Хочеш з кимось попрощатися?
Легше просто піти.
Тут швидко ширяться чутки.
Певен, уже всі все знають.
Доброго ранку, Чарльзе. Повечеряймо завтра разом.
Більшість знає.
Дякую, що допомогла.
Так, звичайно.
Джоел сидить з малими, якщо хочеш щось перекусити.
Знаєш, якщо ти ще маєш час,
я думав, ми могли б трохи більше...
спакувати й розібрати.
ЗАЛИШАЄМО
ВІДДАЄМО
ОЗЕРО ШАСТА
З того разу, коли ми плавали на човні озером Шаста.
Так. Пам'ятаю, ти впав.
А тоді купив її, щоб мати щось сухе.
Впав? А от я пригадую,
як хтось кинув у воду свою нову м'яку рибку,
що перевірити, чи вміє вона плавати.
Серйозно?
А ти стрибнув і дістав?
Стрибнув і дістав. Бо так роблять тати.
Дай-но гляну.
Так, мама любила її через м'яку тканину.
Залишаємо чи віддаємо?
Залишаємо.
Тату, ми ж хочемо трохи розгребтися.
Подумай, коли ти востаннє її вдягав?
Твоя правда.
Віддаємо.
А тоді...
Тут у мене на плечах син Боббі, Рей.
Це 1978-й чи 1979-й.
- Ми з ним цілувалися в старших класах. - Фе.
Гаразд, а тут у нас 1979-й.
Мама купила цю спідницю в Санта-Фе.
Ми все літо прожили в її фургоні.
- Чекай, мама мала фургон? - Так.
Ви жили у фургоні за рік до мого народження?
За дев'ять місяців.
Я чув, він ховався в стінах і підглядав крізь вентиляцію.
Що він бачив?
Йому сподобалося?
Прізвище його підставної доньки — Коваленко.
Вона з Союзу.
Він працював на Росію.
Годі, він не шпигував для Росії чи будь-якої іншої іноземної держави.
Але він шпигував.
Щось таке.
А я казав, що з ним щось не так.
Усі присутні завинили мені вибачення.
Діді, ти перша.
Ось що ми зробимо.
Я прийму в себе в кабінеті кожного, хто хоче це обговорити.
Розповім що знаю. Зможете поставити всі свої запитання.
Я перша.
Певна річ.
Звісно, цей ваш провал підтвердив мої сумніви щодо безпеки.
Але я довіряла Чарльзу.
Призначила його своїм віцепрезидентом.
А він мене зрадив.
Як Джеральд Форд.
Мені байдуже, що він знайшов моє кольє. Щоб я його більше не бачила.
Гарні новини, Гелен. Він уже виїхав.
І не попрощався?
Нечема.
Він змішав мені коктейль у свій перший вечір.
Він спокусив мене на гріх.
На мене найшли розпусні думки про нього.
Звісно, у середині 1980-х були в моді «сміттєві» облігації.
Я був у... братів Салліванів...
Ґранте, прошу, зосередься на Чарльзі.
Я просто пояснюю контекст моєї точки зору.
Отже, 1985 рік. Сиджу я в «Рітц-Карлтоні», тому що в Нейплсі, штат Флорида,
і раптом туди заходить сама Сінді Лопер.
Я знайшов!
Знайшов.
Ого! Я її ще не бачила. Коли вона її написала?
- Дуже давно. Завжди мені подобалася. - Так.
Що це за сумка? Тут повно цукерок.
Це твоя мама спакувала.
Побачила, як я збираю речі, і захотіла допомогти.
Але ти склав усі ці пожитки вже після її смерті.
Якийсь час, в її останні місяці,
бували хороші дні, бували погані.
Ти пам'ятаєш.
Так.
Зрештою залишилися лише погані.
Я не давав собі ради.
Медсестри сказали, що будинок став для неї небезпечним.
Тому я...
Я прийняв рішення.
Тату... ти хотів...
Спеціалізований пансіонат.
Установа в Берклі, яку мені порадив колега.
Звідти прийшли й усе спакували.
Я сказав їй, що ми їдемо в подорож.
А собі сказав, що це теж правда.
Вона мала заселитися в понеділок,
але ніч перед від'їздом...
стала її останньою.
Я пообіцяв їй...
що вона нікуди не поїде.
Пообіцяв, що вона залишиться в себе вдома.
Я порушив обіцянку.
Так. Але людини, якій ти це обіцяв, уже давно не стало.
Ти дав їй найкраще життя, яке тільки міг.
Ти любив її щодня. Ти зробив усе, що міг.
Тату, усе добре.
Усе добре.
Відколи він зник, справи пішли вгору. Полотном дорога.
Та що з тобою таке?
Якби не Чарльз, ми з тобою не зійшлися б.
І він знайшов твій годинник.
Ну добре.
Мені сподобалося його бити.
Тобто це завжди весело.
Я б усіх побив. Мені байдуже.
Він був добрим до мене.
До Фло теж.
Фло його обожнювала.
Що б він не зробив,
мені шкода, що він пішов.
Ти знав його краще за всіх.
Що ти про все це думаєш?
Чарльз був брехуном і шахраєм.
Обвів нас навколо пальця.
Я радий, що він пішов.
Пам'ятаєш, я казала, що не знаю, якими мають бути наші стосунки,
але ми зрозуміємо, коли побачимо?
Це воно.
Щось таке.
Так. Так.
Це добре.
Гаразд. Чекай нас наступних вихідних на День батька.
Усіх п'ятьох.
А Джоел допоможе швидше розібрати решту речей.
А ще виклич благодійну службу, щоб усе забрали.
Може, подзвони комусь щодо плісняви, бо там тхне.
Я теж тебе люблю.
Тату!
СХОДЖЕННЯ ЮНИХ ЗІРОК «ОРІОЛЗ»
КАЛБЕРТ
НЮВЕНДАЙК КАЛБЕРТ ҐРЕМ
Над чим зараз працюєш?
Маєш нові гарячі справи?
Маю одну.
Треба розібратися з колишнім працівником,
який вічно суне свого носа в чужі справи.
Ти про того співробітника, який врятував твою шкуру?
Який видер перемогу з пазурів поразки?
Може, ти йому все-таки трохи завинила?
Тобі заплатили, так?
Добре. Я тобі винна.
Подзвони, якщо знадобиться послуга.
Прийшов містер Кабблер.
Вітаю.
Пам'ятаєте Чарльза, нашого таємного інформатора?
Є таке.
Я прийшов би раніше, але був зайнятий.
- Ось ваш чек. - Дякую.
А ось ваш повний звіт, включно з Чарльзовими записами.
Це йому треба дякувати. Справу розгадав він.
Що ж, ну, молодець.
Я надіявся, когось звільнять або посадять, але се ля ві.
Ту бабцю закрили, так?
Ґледіс? Вона в спеціалізованому крилі, якщо ви про це.
Байдуже. Головне — що мати в безпеці.
Я все одно не довіряю пансіонату.
У кожному її емейлі, у кожному голосовому — нова скарга.
Паскудна місцина.
Мені шкода, що Гелен незадоволена.
Ви давно її навідували?
Говорили про її досвід?
Знову ж таки, я дуже зайнятий.
Ну звісно.
Бо за весь час, який я там провів, я жодного разу вас не побачив.
Ні на обід, ні на її день народження.
Гадаю, ваша мати незадоволена «Пасифік В'ю»,
бо ви не заходите.
Я найняв вас знайти кольє, а не вдавати психотерапевта.
Просто Діді... Директорка пансіонату.
Вона сказала, що для більшості літніх людей
найбільшу загрозу становить не хвороба чи нещасний випадок,
а самотність.
Якщо Діді така мудра й турботлива, тоді чому звільняється?
- Мабуть, ви помилилися. - Ні.
Подала заяву одразу після вашого виселення.
Хоч когось наздогнали певні наслідки.
Я пішов.
Що ж, бережися, Чарльзе.
Що? Ми ще не закінчили.
Діді звільнилася через наше втручання.
Тепер ми маємо зробити так, щоб вона передумала. Ми...
Ні, думаю, ми вже завдали «Пасифік В'ю» достатньо клопоту. Я пас.
Гаразд.
Без проблем.
- Дай мені хвильку, добре? - Звісно.
Алло?
Привіт, Джулі. Це Чарльз Нювендайк. Ти завинила мені послугу.
ДЕТЕКТИВНА АГЕНЦІЯ КОВАЛЕНКО
Як ви мене знайшли?
Детективні основи.
Щодня рівно о 14:30 ти йшла на перерву,
після якої поверталася з чашкою кави з логотипом цього кафе.
А ще Джейлен сказав.
Дідько, Джулі. Я теж сказав правду.
Діді, це все ми винні. Ти не можеш звільнитися.
Я вже звільнилася.
Допрацьовую, поки не підшукають заміну.
І не все ваша провина.
Це ж я недогледіла.
Я наразила мешканців на небезпеку, тому мушу піти.
Ні. Твоє місце в «Пасифік В'ю».
Ти провів там лише місяць. Що ти знаєш?
Не треба було й місяця.
Я зрозумів, щойно заселився.
Джулі, це Чарльз.
Пообіддя п'ятого дня.
Сонячно, 20 градусів. Легкий південно-західний вітер.
Барометр падає.
Так, він робив це щодня.
Мабуть, наша найбільша перешкода — Діді.
Вона за всім тут припильновує.
Усе знає, усе бачить.
Діді шанують як працівники, так і мешканці.
Вона має дивовижне чуття на те, чого саме потребують мешканці,
і задовольняє їхню потребу з легкістю й гідністю.
Чесно, вона справжнє диво.
Обійти Діді буде важко,
що наштовхнуло мене на наступну ідею.
Тільки вислухай мене.
Я заселюся заново як мій брат-близнюк, Бернар Нювендайк...
- Це вже... - Треба дослухати.
Накладні вуса, новий гардероб, а виріс він у туманному Лондоні.
Добре, ну все. Це... Слухай, ми просто...
Зосередьмося на першій частині.
Так, я збрехав, щоб проникнути в пансіонат.
Але мені справді було самотньо,
і ти це побачила.
Першого ж дня ти підіслала до моїх дверей Вірджинію з Флоренс.
Відговорила мене того вечора в бібліотеці.
Допомогла повернути своє життя.
Що станеться,
коли прийде наступна самотня людина, а тебе не буде поруч?
Знаю, мене ти слухати точно не схочеш.
Правильно.
Але я знаю, коли бачу колегу-трудоголіка.
Я знаю, як це — жити своєю роботою.
Знаєш, я вже бачила всіляке шахрайство, недбалість
і просто чистої води нехлюйство, яке тільки можна уявити,
тому коли я бачу людину, якій не байдуже...
Адже ти мене спіймала.
Такого ще не траплялося.
Адже більшість відпрацювала й пішла, більшості просто начхати.
Але не тобі.
Це гідне захвату.
«ПАСИФІК В'Ю»
Знаєте, я хочу посунути фонтан з шампанським ближче до мене.
Лососевий? Колір нашого весілля — лососевий?
Це колір здорової простати.
Невже?
Можливо, не знаю.
Можемо переставити фонтан з шампанським до головного столу,
але тоді сирне асорті посунеться до алкоголю.
Сирне асорті? Шик.
Нагадайте медикам, щоб дали Ґранту лактазу.
Діді про все подбає.
Діді? Вона ж до того часу вже піде?
Ти не чув? Вона залишається.
Агов, Діді.
Ти залишаєшся.
Я хотіла з тобою поговорити.
Тут нічого казати. Твоє звільнення нічим не зарадило б.
У всьому винен Чарльз.
Насправді саме Чарльз переконав мене залишитися.
Він поговорив зі мною.
Виголосив цілу промову про те, як йому було самотньо
до пансіонату.
Як він його змінив.
Яких друзів знайшов.
Не знаю, я мала б на нього злитися, але зрештою...
«Для Калберта, нового друга, що відчувається дивом».
Саме це, зрештою, й відрізняє витвір чудової інженерії
від просто корисної.
Чи відповідає форма функції?
Чи важлива сутність витвору для його користувачів?
Чи б'ється всередині живе серце?
У цьому випадку відповідь, певна річ, так.
Дякую.
Гей, дякую, професорко.
- Тобі дякую, Чарльзе. Чудова лекція. - Добре.
- Трохи зашкаруб. - А не скажеш.
Хто твій друг?
А ти любиш поговорити.
Мені таке вже закидали, так.
Знову викладаєш.
Зачитав лекцію на запрошення, але, можливо, спробую ще.
Як ти, Калберте?
Багато справ. Почав трохи виходити, роздивлятися місто.
Це добре.
Як там Сі-Джей у Сінгапурі?
Цікаво вийшло.
Після нашої з тобою прогулянки ми з ним поговорили.
То була наша найвідвертіша розмова.
Він сказав начальству, що не покине свого старого.
Це вам обом на краще.
Я часом їжджу до нього в офіс на обід.
Уявляєш, їх там безплатно годують.
Тільки ніхто не каже «їдальня».
Це кулінарний центр.
Зате тут є їдальня, якщо хочеш на чашечку кави.
- Я ненадовго. - Гаразд.
Але можемо іншим разом.
Що ти робиш у суботу?
ВІТАЄМО ВІРДЖИНІЮ З ЕЛІОТОМ ЗНОВУ
Ого. Мабуть, для кожного справді-таки хтось знайдеться.
Що скажеш, Ґранте?
Рокфор просто пречудовий.
Погляньте, хто навідався.
Мабуть, щоб украсти половину подарунків.
Серйозно? Притягнув Нювендайка.
Ви дали мені плюс один, і він мій гість.
Я рада, що ти тут, Професоре.
Якась частина мене надіялася, що ти примчиш і зірвеш церемонію.
Але ти проґавив свій шанс.
Гадаю, усе склалося якнайкраще.
Я теж.
Їдете кудись у медовий місяць?
Я хочу в Боку, але все залежить від пані.
Я забула тобі сказати. Я вирішила.
Я завжди хотіла в Париж.
Летимо в Париж.
Це буде один з найкращих медових місяців мого життя.
Вибач, що турбую, але фарби всю ніч простояли відкритими,
тому в нас немає фарб на завтрашнє заняття.
Добре, я все владнаю.
Так зворушливо, еге ж? Як тут люди знаходять одне одного.
Ти бачила, Чарльз прийшов?
Чарльз Нювендайк! Боже милостивий.
От дідько.
Тобі жодного разу не випало чотири, коли треба.
Жодного.
- Я ризикну. - Дарма.
Не дарма, бо ти нізащо не викинеш...
Та ну!
Капець.
Шахрайські кості.
Ні, просто я майстер.
Отакої...
Гаразд, на зв'язку.
Дякую.
Що скажеш?
Що це неможливо.
Треба відмовитися.
Справа спокуслива, ще й пропонують купу грошей.
Знаю, але в нас немає підхожого агента.
Агент є.
Хто? Трясця.
Ні, нічого не вийде, тому що... Трясця.
Трясця.
Це Джулі.
Не віриться, що я це кажу, але
маю для тебе нову справу.
Ні слова більше.
Слухай, вибач. Скажи більше слів.
Але що б там не було, я в ділі.
ЗА МОТИВАМИ «ТАЄМНОГО АГЕНТА»
Переклад субтитрів: Софія Семенко