‫- מבוסס על הספר‬ ‫"נפגשתי עם לו קיוואן" מאת צ'ו היי-ג'ין -‬
‫כשתרדו מהמטוס, אל תתקבצו אלא לכו בנפרד.‬
‫בביקורת הגבולות יצלמו אתכם‬ ‫וייקחו מכם טביעות אצבע.‬
‫אל תתרגשו. פשוט עשו מה שיגידו לכם.‬
‫מה אם הם ישאלו שאלות?‬
‫תגידו, "אני לא מדבר אנגלית"‬ ‫והם ייתנו לכם לעבור.‬
‫אנחנו נוחתים כעת. אנא חזרו למושביכם.‬
‫בסדר.‬
‫תיפגשו איתי ליד השירותים‬ ‫שקרובים לשער שלוש בקומה הראשונה.‬
‫באמת יעזור לי לומר את זה?‬
‫שנן את זה עכשיו, אם אתה לא רוצה להיתפס.‬
‫מה אם ניתפס?‬
‫- יעד: בריסל -‬
‫אני לא…‬
‫איך מגיעים לכאן?‬
‫ארבעים דולרים מראש.‬
‫אני אשלם כשנגיע.‬
‫קח.‬
‫אני לא יודע את הסיפור שלך,‬
‫אבל כסף כזה יביא לי מזל רע.‬
‫אם תרצה לחזור לסין פעם, תתקשר אליי.‬
‫סע.‬
‫תתקדם, בבקשה.‬
‫מלא את הטופס הזה, בבקשה.‬
‫- בקשה להכרה במעמד של פליט -‬
‫הבא בתור!‬
‫אתה צריך לצרף העתק של התעודה המזהה שלך.‬
‫תעודה מזהה.‬
‫דרכון.‬
‫העתק של הדרכון, או תעודה מזהה אחרת.‬
‫אתה חייב לצרף את זה. יש לך…‬
‫אתה…‬
‫בבקשה, לך לקבל עזרה מהמתורגמנית.‬
‫כן. אתה. עזרה.‬
‫מר לו קיוואן?‬
‫שלום, אני קים גיונג-סיל, המתורגמנית שלך.‬
‫בקשות כאלו מצריכות חודשיים בדרך כלל,‬
‫אבל יש לך הרבה מאוד מזל. בוא איתי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום. מה שלומך?‬
‫ראשית אנחנו צריכים‬ ‫למלא את המידע שבדרכון שלך.‬
‫בבקשה, ציין את שמך,‬ ‫את תאריך הלידה שלך ואת הלאום שלך.‬
‫קוראים לי לו קיוואן.‬
‫תאריך הלידה הוא 1 בדצמבר, 1990.‬
‫נולדתי במחנה מספר שבע‬
‫בחווה הקולקטיבית הסאנג, נפת אוסי,‬
‫מחוז צ'אגנג,‬ ‫הרפובליקה הדמוקרטית של קוריאה.‬
‫קיבלתי את הדרכון הזה‬ ‫בעזרת מתווך שהדוד שלי הכיר.‬
‫מר לו קיוואן, אתה ערקת בשנת 2019,‬
‫אבל נראה שלא הייתה לך‬ ‫כל הכנסה בזמן שהיית ביאנג'י.‬
‫איך הצלחת להשיג‬ ‫את הדרכון המזויף ואת כרטיס הטיסה?‬
‫ובכן…‬
‫אימא שלי…‬
‫אימא שלך נתנה לך את הכסף?‬
‫את לא אוכלת, אימא?‬
‫אני בסדר.‬
‫אתה צריך לאכול‬ ‫ארוחה משביעה ביום ההולדת שלך.‬
‫ככה לעולם לא תהיה לך בעיה להשיג אוכל.‬
‫אם תנגוס באטריות, החיים שלך יתקצרו.‬
‫תתעלם מהחום. שאב אותן פנימה.‬
‫בסדר.‬
‫את חייבת לעבוד היום?‬
‫מסעדת הדגים עמוסה מאוד כשקר.‬
‫אני אוכל להרוויח הרבה כסף.‬
‫סליחה שאני מכביד עלייך‬
‫למרות שאני צעיר וחזק.‬
‫שאל כל אימא בעולם.‬
‫ילד בריא הוא הברכה הכי גדולה שיש.‬
‫זה כל מה שיכולתי לבקש בחיים האלה.‬
‫אל תדאג.‬
‫אם רק הייתי…‬
‫מתעלם מזה שהבוס הרביץ לג'ונג-ג'ין,‬
‫לא הייתי חייב להסתתר ולהטריח אותך.‬
‫אני מצטער.‬
‫אתה שוב מתחיל.‬
‫אתה הצלת אותו, בן שלי.‬
‫פעלת נכון, אז אל תאשים את עצמך.‬
‫בסדר.‬
‫אל תחזרי מאוחר מדי, טוב?‬
‫זה לא תלוי בי.‬
‫החבר לו קיוואן.‬
‫יום הולדת שמח.‬
‫תסלחי לי.‬
‫אני באה.‬
‫מה תרצה?‬
‫אני כבר מגיעה.‬
‫יורד שלג בטירוף.‬
‫אני כאן!‬ ‫-הנה אתה!‬
‫מר לו קיוואן?‬
‫זאת השאלה האחרונה.‬
‫האם אתה סיני ממוצא אתני קוריאני‬ ‫שמתחזה לעריק מקוריאה הצפונית‬
‫כדי לקבל הטבות של פליט?‬
‫לא.‬
‫יהיה לך ריאיון נוסף.‬
‫התאריך האפשרי המוקדם ביותר‬
‫הוא ה-5 בפברואר, בשעה 15:00.‬
‫זה מתאים לך?‬
‫תסלחי לי.‬
‫את מתכוונת לפברואר בשנה הבאה?‬
‫כן.‬
‫מה אני אמור לעשות עד אז?‬
‫אתה צריך להחזיק מעמד.‬
‫- מלון בריסל, 20 אירו -‬
‫היי, בחור יפה, רוצה להצטרף?‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫צא מפה!‬
‫היי! תפתחו!‬
‫עוף מפה, אידיוט!‬
‫ילד מסכן. הפסדת את כל הכיף.‬
‫- השירותים לא פועלים זמנית -‬
‫מה לעזאזל קורה כאן?‬
‫לדעתי הוא זה שהשתין מול התחנה אתמול.‬
‫לא, ההוא היה קצר אפילו יותר ממך.‬ ‫-תסתום.‬
‫עוף מפה, טמבל. זאת האש שלנו.‬
‫אנחנו לא נרביץ לך.‬ ‫-קח את החפצים שלך.‬
‫קח את החפצים שלך ועוף מפה.‬
‫באמת האמנת לזה?‬
‫אני רעב.‬ ‫-בוא נלך לשתות בירה.‬
‫רעיון טוב.‬
‫אני שואל אותך שוב.‬
‫- שם: לו קיוואן -‬
‫זה הבן שלך?‬
‫לא.‬
‫הוא לא הבן שלי.‬
‫היי, הסמל לי.‬
‫היא קרובה רחוקה של הבעלים, צ'וי.‬
‫מי אתה?‬
‫אתה לא זוכר אותי?‬
‫אני הסעתי את אשתו של צ'וי הביתה‬ ‫כשהייתה ממש שיכורה, לפני כמה לילות.‬
‫אם כבר מדברים על צ'וי, יש לו בן ממש פיקח.‬
‫שמעתי שהוא התקבל לאוניברסיטה.‬
‫צ'וי אף פעם לא הצטיין בלימודים.‬ ‫הוא תמיד היה האחרון בכיתה שלו.‬
‫איך יש לו בן כזה חכם?‬
‫אימא.‬
‫תעצרו!‬
‫בואי, אימא!‬
‫תתפסו אותם!‬
‫תעצרו!‬
‫לעזאזל.‬
‫מכאן, אימא!‬
‫מכאן.‬
‫מהר, אימא!‬
‫אימא!‬
‫תעזור לנו, דוד!‬ ‫-מה קרה?‬
‫קומי, אימא.‬ ‫-תפקחי עיניים, אחות.‬
‫היי! תזיז את המשאית שלך!‬
‫קיוואן.‬
‫תישאר בחיים.‬
‫לך למקום טוב יותר ותשרוד.‬
‫תחיה בכבוד‬
‫עם השם האמיתי שלך.‬
‫לך…‬
‫ותחיה חיים טובים.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫תפסיקי לדבר שטויות‬ ‫וקחי את עצמך בידיים, אימא.‬
‫אתה חייב ללכת. עכשיו.‬
‫אני אטפל באימא שלך. לך מפה מהר!‬
‫אדוני, תעזור לנו!‬
‫אם לא תלך, כולנו נמות! לך מפה!‬
‫לך.‬
‫לך!‬
‫קדימה. לך כבר!‬
‫אמרתי לך ללכת!‬
‫פנו דרך!‬
‫לך.‬
‫תנו לנו לעבור!‬
‫מהר.‬
‫זוזו!‬
‫הוא לא מדבר אנגלית או צרפתית.‬
‫נוכל לקבל מתורגמן?‬
‫בסדר.‬
‫אני מתקשר מתחנת המשטרה שארביק.‬
‫אתה הערב לשחרורה של גברת מארי לי?‬
‫היא חשודה בגנבה.‬
‫רק רגע.‬
‫גברתי?‬
‫אתה לא חייב לבוא.‬
‫רק שלח כמה כסף שצריך.‬
‫לעזאזל.‬
‫כמה פעמים אני צריכה להגיד לך, "אל תבוא"?‬
‫סליחה, חברה.‬
‫מה עשית עם הארנק שלי?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני לא זוכרת.‬
‫תסלחי לי.‬
‫בבקשה,‬
‫נסי להיזכר.‬
‫לא בזבזת את כל הכסף, נכון?‬
‫כן, בזבזתי הכול.‬
‫נראה לך שחסכתי אותו?‬
‫הארנק הזה…‬
‫היה הדבר היחיד‬
‫שאימא שלי השאירה לי.‬
‫הכסף שגנבת‬
‫הגיע…‬
‫ממכירתה של הגופה של אימא שלי.‬
‫זהו מקורו של הכסף הזה.‬
‫זה כרטיס לבלגיה, למחרתיים בבוקר.‬
‫דוד…‬
‫איפה השגת את הכסף הזה?‬
‫מכרתי את הגופה של אימא שלך.‬
‫לבית החולים.‬
‫אתה מכרת את אימא שלי?‬
‫למה אתה מתכוון?‬
‫דוד.‬
‫זה מה שאימא שלך רצתה.‬
‫אמרתי לה, "זהו המחיר של חייך"‬ ‫ושמתי לה את הכסף ביד.‬
‫היא עצמה את עיניה רק לאחר מכן.‬
‫הכסף הזה הוא אימא שלך.‬
‫תעזוב אותי, דוד!‬
‫תעזוב אותי!‬
‫פשוט תניח לי!‬
‫תעזוב אותי.‬ ‫-תפסיק עם זה.‬
‫תעזוב אותי!‬
‫בבקשה, דוד.‬
‫אידיוט!‬
‫נכון שאימא שלך אמרה לך להישאר בחיים?‬
‫אתה חייב לשרוד‬
‫כדי שהנשמה של אימא שלך תמשיך לחיות.‬
‫אתה מבין?‬
‫אם אתה לא רוצה שמותה יהיה לשווא,‬
‫לך ותשרוד שם.‬
‫תענה לי אם אתה מבין!‬
‫אמרתי לך לענות לי!‬
‫תענה לי…‬
‫בבקשה, קיוואן, תענה לי. תגיד משהו!‬
‫קיוואן.‬
‫אימא…‬
‫אני אחזיר לך אותו.‬
‫בתמורה,‬
‫תגיד להם שגנבתי רק 30 דולרים בערך.‬
‫את באמת חסרת בושה.‬
‫את מבקשת ממני לשקר?‬
‫יש לי עבירות קודמות.‬
‫גנבה של 500 דולרים תביא אותי לכלא.‬
‫למה שלא ארצה שגנבת תגיע לכלא?‬
‫אם אני אלך לכלא, מה יקרה לכסף שלך?‬
‫ולארנק שלך?‬
‫אני מקווה שתוכלו לעזור‬ ‫לוודא את זהותו ואת הסכום המדויק שנגנב.‬
‫בסדר.‬
‫טוב.‬
‫רק רגע. אני אתן לו לדבר.‬
‫כן, שלום.‬
‫קוראים לי לו קיוואן.‬
‫כן.‬
‫זה היה בערך…‬
‫שלושים דולרים אמריקניים.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫בואי.‬
‫לך לחכות בבית.‬ ‫אני אחזיר את החפצים שלך מחר.‬
‫אין לי בית וגם לא מחר. עכשיו.‬ ‫-אני אחפש אותם היום ואחזיר אותם מחר.‬
‫אני סומך על כלב משוטט‬ ‫יותר מאשר על גנב. אחרייך.‬
‫מארי.‬
‫סליחה, אני אבא שלה.‬
‫שמעתי שאתה מהצפון.‬
‫זה לא הרבה, אבל…‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-זוזי הצידה.‬
‫זוזי הצידה.‬
‫בבקשה, קח.‬
‫מארי.‬
‫אתה שוב מעמיד פנים שאתה נחמד.‬ ‫-אנחנו צריכים לדבר.‬
‫אין לי מה להגיד לך.‬
‫נו כבר, בוא!‬
‫חכה כאן.‬
‫במקומי היית מחכה?‬
‫אני בא איתך.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫עשר דקות.‬
‫בבקשה, תן לי עוד זמן.‬
‫פאק! אמרתי לך לא לזוז.‬
‫התפוח נופל כל הזמן.‬
‫מארי, את כאן.‬
‫מה לעשות אם אני לא רוצה‬ ‫לתקוע לעיתונאי הזה חץ בראש?‬
‫תן לי זמן.‬
‫זה בגלל התנוחה שלי?‬
‫מה דעתך?‬
‫אתה עושה את זה לאט מדי.‬
‫תעצור את הנשימה לשלוש שניות ותירה.‬
‫שלוש שניות?‬
‫לכל אחד יש תפקיד.‬
‫אני מכין את המטרות‬
‫ואת פוגעת בהן.‬
‫תחזיר לי את הארנק ואת הכסף מאתמול.‬
‫את כל כך צפויה, מארי.‬
‫זה חמוד.‬
‫אל תיגע בי.‬ ‫-כלבה!‬
‫לכו מפה.‬
‫ידעתי שתחזרי.‬
‫את גנבת את זה, נכון?‬
‫זה לא עניינך.‬
‫לא אמרתי לך לגנוב כדי לשלם את החוב שלך.‬
‫תעבדי אצלי. זה קל יותר.‬
‫כבר אמרתי לך לא.‬
‫אני זה שמחליט.‬
‫ברביעי הבא, שתיים על שתיים נגד ההולנדית.‬
‫נצחי ואחזיר לך את הכסף.‬
‫וגם את הארנק.‬
‫תגיד להם שזה יהיה ל-25 מטרים.‬
‫הם ילחצו שזה יהיה ל-50, אבל אל תסכים.‬
‫בסדר.‬
‫בוא.‬
‫היי, איפה הארנק שלי?‬
‫זה לא הסתדר היום.‬ ‫אני אחזיר לך אותו בשבוע הבא.‬
‫את משקרת, נכון?‬
‫את מנסה לעבוד עליי שוב?‬
‫אני לא משקרת לך.‬
‫הוא אצל חבר שלי.‬
‫יש להם רק כסף. אין להם אומץ.‬
‫כמוך?‬
‫תסתום.‬
‫מה זה?‬
‫מי אתה?‬
‫תנו לי את הארנק שלי.‬
‫תנו לי את הארנק שלי!‬
‫עוף מפה!‬
‫בוא נלך מפה. בוא.‬
‫אתם זוג ממש מוצלח.‬
‫על מה כל הרעש?‬
‫את עדיין פה?‬
‫הנה אתה.‬
‫אתה בטח החבר שהיא דיברה עליו.‬
‫בוא הנה.‬
‫בוא נדבר.‬
‫תעזבו אותי!‬
‫צא מפה!‬
‫תקשיב לי. אם לא תלך עכשיו, הם יהרגו אותך.‬
‫זה לא יפתור שום דבר.‬
‫תעזבי אותי!‬
‫אני מבטיחה לך, טוב?‬
‫אני אשיג את הארנק שלך בחזרה.‬
‫תיכנס.‬
‫כשאתה במדינה זרה, אתה חייב לשלוט בעצמך‬
‫או שיהרגו אותך.‬
‫אתה מבין?‬
‫תראו מי שמדברת.‬
‫מתי הגעת הנה?‬
‫כשהייתי קטנה.‬
‫מתי היא הלכה לעולמה?‬
‫אימא שלך.‬
‫ב-2 בדצמבר, בשנה שעברה.‬
‫בשעה 02:15.‬
‫אני מניחה שהחורפים אצלכם קשים יותר.‬
‫גם אימא שלי מתה בחורף.‬
‫יש לך דרך להרוויח כסף?‬
‫אני אוסף בקבוקים ואשפה.‬
‫זה מספיק בשביל לשרוד.‬
‫אני לא גונב, כמו מישהי אחרת.‬
‫תשיג עבודה.‬
‫אני רק רוח רפאים. מי ישכור צל?‬
‫- "אילסים" -‬
‫לך למקום הזה מחר.‬
‫זאת סוכנות תעסוקה של קוריאנים.‬ ‫תגיד שלי יון-סונג שלח אותך.‬
‫לי יון-סונג?‬
‫פגשת אותו קודם, בתחנת המשטרה.‬
‫את מתכוונת לאבא שלך?‬
‫למה אני לא יכול פשוט לומר שאת שלחת אותי?‬
‫השם שלי לא יקדם אותך.‬
‫אבל…‬
‫אם אשתמש בשמו של אבא שלך…‬
‫יהיה מעליב מצידי ללכת לשם כשאני נראה ככה.‬
‫אז תחליף בגדים.‬
‫זה נראה טוב.‬
‫מתי אני צריך להחזיר אותם?‬
‫שיישארו אצלך.‬
‫הם ממילא לא שייכים לאף אחד.‬
‫אתה צריך בגדים? יש לי עוד.‬
‫לא, זה בסדר.‬
‫מה שלא תעשי,‬
‫אף פעם אל תחזרי‬ ‫אל המנוול שעשה את זה לפנים שלך.‬
‫רק גבר מושחת מרביץ לאישה.‬
‫הוא לא ישתנה לעולם.‬
‫טוב.‬
‫כדאי שתקיימי את ההבטחה שלך.‬
‫- שם: צ'וי ריוק-מיונג -‬
‫"צ'וי ריוק-מיונג"?‬
‫כן. זה יהיה השם שלך, החל מהיום.‬
‫קשה לצפון קוריאנים להשיג עבודה כאן.‬
‫אנחנו נגיד למפעל שאתה סיני ממוצא קוריאני.‬
‫בסדר.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫על לא דבר.‬
‫קיבלתם את הכסף ששלחתי?‬
‫אם זה לא מספיק, אני יכולה לשלוח עוד.‬
‫אני חייבת לסיים. נדבר בקרוב.‬ ‫-אם תזדקק לעזרה, בקש מסון-ג'ו.‬
‫היא באמת סינית ממוצא קוריאני.‬
‫כן, אדוני.‬
‫תטפלי בו טוב.‬
‫חברים, אני עדיין כאן!‬ ‫בבקשה, תפתחו את הדלת!‬
‫חברים! אני עדיין כאן!‬
‫חברים, בבקשה, תפתחו את הדלת!‬
‫כדי לפתוח את הדלת צריך ללחוץ על הכפתור.‬
‫הכפתור הירוק. הבנת?‬
‫תחזרו לעבודה!‬
‫לכו לעבוד!‬
‫מה היא אמרה לנו עכשיו?‬
‫החארות האלה הימרו‬ ‫על כמה זמן ייקח לך לצאת משם.‬
‫אבל תתעלם מזה. הם תמיד מתעסקים עם החדשים.‬
‫פשוט תמשיך לעבוד.‬
‫כן, גברתי.‬
‫נכון שזה מרתיח את הדם?‬
‫החארות האלה סוגרים‬ ‫את החדשים במקפיא ואז מהמרים על זה.‬
‫הם המיץ של הזבל.‬
‫מה, אתה לא רוצה לאכול בשר גנוב?‬
‫למה שתגנבי בשר‬
‫כשאת עובדת ומרוויחה כסף?‬
‫תקשיב. החדר הקטן הזה‬ ‫עולה 200 אירו בחודש. האוטובוס עולה 50,‬
‫והמנוולים האלה רוצים 30‬ ‫כדי לכבס את המדים שלנו. הוגן שאגנוב בשר.‬
‫לגברים אין איפה להסתיר אותו,‬
‫אבל לא בודקים לנו בתוך החזייה.‬
‫הנשים שלא גונבות בשר הן טיפשות.‬
‫אני מחזיקה מעמד בזכותם.‬
‫הילד שבאמצע נראה שובב.‬
‫הראש שלו מגולח כמו ראש של גבר‬
‫ונראה שהוא יגיע רחוק.‬
‫זאת ילדה.‬
‫היא עברה כמה ניתוחים במוח.‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫השנה היא תעבור את הניתוח האחרון שלה.‬
‫בעוד שנתיים אשלח אותה‬ ‫לבית הספר היסודי עם צמות יפות.‬
‫אני מתפלל שזה יקרה, חברה.‬
‫תאכל לפני שזה יתקרר.‬
‫למה את לא אוכלת, חברה?‬
‫אני?‬
‫כי כבר נמאס לי לאכול בשר.‬
‫ותפסיק להגיד "חברה".‬
‫למה אתה מדבר כאילו שאתה‬ ‫עדיין חי במקום שממנו ברחת?‬
‫גבירותיי ורבותיי,‬
‫האירוע המרכזי,‬
‫תחרות הנשים, מתחיל עכשיו!‬
‫מלוסדינן שבהולנד, ספורטאית בין-לאומית,‬
‫קבלו את ג'וליה!‬
‫נגדה מתמודדת הקלעית לשעבר‬ ‫מהנבחרת הלאומית הבלגית שלנו, מארי!‬
‫התחרות תתחיל לאחר‬ ‫שכל אחת מהן תירה יריית איפוס אחת.‬
‫ההימורים ייסגרו בעוד דקה.‬
‫אם עדיין לא הימרתם, הזדרזו, בבקשה.‬
‫מה הבעיה, מארי?‬
‫מה זה?‬
‫חיכית עד שאסע לאימונים?‬
‫תני לי…‬
‫המתת חסד?‬
‫אז אימא…‬
‫אימא לא מתה.‬
‫אתה הרגת אותה.‬
‫זה לא מדויק. אני יכול להסביר הכול, טוב?‬
‫בואי הנה.‬ ‫-למה שיקרת לי?‬
‫ממה פחדת?‬ ‫-אימא שלך חשבה‬
‫שיהיה לך קשה להבין…‬ ‫-אל תשתמש בה בתור תירוץ! תגיד לי את האמת.‬
‫אם הייתי יודעת, הייתי מונעת את זה.‬
‫לכן עשית את זה אחרי שנסעתי.‬ ‫-לא. זה לא היה ככה!‬
‫מארי, זה לא כמו שאת חושבת.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫תן לי חמש דקות.‬
‫עבר הרבה זמן, זה הכול.‬
‫אפילו סבתא שלי לא רועדת ככה.‬
‫גבירותיי ורבותיי, הסיבוב הרביעי הסתיים.‬
‫אי אפשר לחזות את התוצאות.‬
‫האם כבר יש לנו מנצחת,‬ ‫או שיהיה צורך בסיבוב סופי?‬
‫הנה התוצאות של מארי!‬
‫ארבעים ושמונה נקודות!‬
‫יש לנו תיקו!‬
‫ארבע, שלוש, שתיים, אחת.‬
‫הזמן להימורים הסתיים!‬
‫- ג'וליה: 10.2 -‬
‫מארי!‬
‫האם היא תוכל להתגבר‬ ‫על הלחץ ולהפוך למנצחת הערב?‬
‫שימו לב!‬
‫בסדר. בואו נראה את התוצאה של מארי.‬
‫- מארי: 10.4 -‬
‫- המנצחת: מארי -‬
‫בהפרש של 0.2 נקודות בלבד,‬
‫מארי מנצחת!‬
‫איזו רמה של ריכוז! מחיאות כפיים למארי!‬
‫יש!‬
‫אמרתי לך שתוכלי לנצח!‬
‫ראית את הפרצוף של גרד? את הפנטת אותו.‬
‫הוא אמר שלא ימשוך את ההשקעה שלו.‬
‫גשי אליו לפני שתלכי.‬
‫אני עסוקה.‬
‫שכחת מי הוא?‬
‫לקח לי שלוש שנים להביא אותו לכאן.‬
‫אנחנו זקוקים לו כדי להרחיב את המקום הזה.‬
‫ניצחתי. מה עוד אתה רוצה ממני?‬
‫טוב, להתראות.‬
‫את רעבה?‬
‫אכלת משהו?‬
‫כן?‬
‫אפשר לקחת את זה בהשאלה?‬
‫אתה רוצה קצת בשר?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫תודה.‬ ‫-אין בעיה.‬
‫חברה.‬
‫מה עכשיו?‬
‫ממרח סויה.‬
‫כלי אוכל?‬
‫הבאתי גם צלחות, על כל מקרה.‬
‫תחזיר הכול נקי.‬
‫תודה.‬
‫בואי לשבת.‬
‫זה לא הרבה, אבל תאכלי כל עוד זה חם.‬
‫אתה קנית את כל זה?‬
‫לא קניתי. אספתי.‬
‫מה?‬
‫אל תדאגי. האוכל לא מלוכלך.‬
‫אפשר לאסוף שאריות מוקדם בבוקר,‬
‫בשוק שליד התחנה הצפונית.‬
‫אני אוסף משם שאריות בכל יום.‬
‫אני צריכה ללכת.‬
‫בסדר.‬
‫אתה לא חייב ללוות אותי.‬
‫זה בסדר. חשוך בחוץ.‬
‫מה זה?‬
‫עכשיו תשע בלילה.‬
‫מחלקים פה תה בלילה,‬ ‫כי רוב אלה שגרים כאן הם סינים.‬
‫אז קח את התה.‬
‫רגע. חכי.‬
‫אם יגלו שיש לי אורחת, יהיו לי צרות.‬
‫מה נעשה?‬
‫זה מספיק.‬
‫בסדר, תיכנסי פנימה.‬
‫חכי.‬
‫איפה הכפרי שבחדר הזה?‬
‫הוא הלך לישון מוקדם!‬
‫אי אפשר לישון עם הרעש הזה.‬
‫אל תרעיש כל כך!‬
‫האישה הארורה הזאת…‬
‫ההקלטה מתחילה עכשיו.‬
‫התמונה הזאת צולמה בשנת 1997.‬
‫אימא שלי נסעה לפיונגיאנג, כחלק ממשלחת,‬
‫לכבוד חג העבודה.‬
‫אנחנו מופיעים כאן ביחד,‬
‫בכיכר קים איל-סונג.‬
‫התמונה הזאת תוגש כראיה.‬
‫היא תיסרק ותוחזר לך.‬
‫פנינו אל בית החולים "צ'ונשים" ביאנג'י,‬
‫שהזכרת בריאיון הראשון שלך.‬
‫הם אמרו לנו שהם לא קונים או מוכרים‬
‫גופות של בני אדם בשום פנים ואופן.‬
‫אלו עסקאות שעושים מתחת לשולחן.‬
‫שום בית חולים לא יודה בזה.‬
‫אז אתה חייב להוכיח את הלאום שלך בדרך אחרת.‬
‫נכון לעכשיו, אנחנו לא יכולים‬ ‫לוודא שאתה באמת מצפון קוריאה.‬
‫תעשו לי טובה!‬
‫סיפרתי לכם הכול.‬
‫אתם אומרים שהמצאתי הכול?‬
‫למרבה הצער, העדות הראשונית שלך,‬ ‫על מכירת גופתה של אימך,‬
‫היא קשה להוכחה.‬
‫בנוסף לכך קשה להוכיח‬
‫שאתה עריק מקוריאה הצפונית.‬
‫אם שתי התמונות שהגשת לא יתקבלו כראיות,‬
‫אתה תגורש לסין, מר לו.‬
‫אני אגורש?‬
‫נשאר שומן על הבשר. תחתוך אותו כמו שצריך.‬
‫חברה,‬
‫איך את יודעת שאני מצפון קוריאה?‬
‫זה ברור, לפי איך שאתה מדבר.‬
‫קוריאנים מצפון מזרח סין לא מדברים כמוך.‬
‫החברה סון-ג'ו…‬
‫לא חשוב.‬
‫סיים את המשפט.‬
‫תגיד את זה כבר.‬
‫קדימה, קיוואן.‬
‫אולי את מוכנה לערוב לי בכמה דברים?‬
‫אני צריך מישהו לצידי בבית המשפט.‬
‫בטח, זאת לא בעיה.‬
‫באמת?‬
‫את רצינית?‬
‫כן.‬
‫הניתוח של הקטנה שלי יהיה ממש בקרוב.‬
‫אני צריכה קארמה טובה.‬
‫תודה.‬
‫אם אשיג תעודת פליט, זה יהיה רק בזכותך.‬
‫אם אתה כל כך אסיר תודה,‬ ‫תקנה לי דגים אחר כך.‬
‫אחרי כל הבשר הזה,‬ ‫בא לי לאכול משהו עם טעם של דג.‬
‫בסדר.‬
‫הבירה שלי!‬ ‫-סליחה.‬
‫מה עשית לבירה שלי?‬
‫בגללו הפלתי את הבירה שלי!‬
‫מי אתה חושב שאתה?‬
‫אין כסף!‬
‫תסתלק מפה.‬
‫לך הביתה!‬
‫תשלם לי על הבירה. תשלם לי!‬
‫עוף מפה!‬
‫כאן!‬
‫הצילו!‬ ‫-כאן!‬
‫אנחנו כאן! עוף מפה!‬
‫כאן!‬
‫ראיתם את זה? הוא תקף את בעלי!‬
‫הצילו!‬
‫בבקשה, תעזרו לי!‬
‫שמישהו יזמין אמבולנס!‬
‫אמרתי לך שאני לא אבוא. תפסיק להתקשר אליי.‬
‫מארי,‬
‫את המלצת על מישהו ל"אילסים"?‬
‫למה אתה שואל?‬
‫הוא זינק על בעלי ותקף אותו.‬
‫הבא בתור.‬
‫לו קיוואן, נעצר אתמול בערב על תקיפה.‬ ‫-את קרובה או עורכת דין?‬
‫לא.‬ ‫-אז לא תוכלי לבקר אותו.‬
‫בבקשה, זה יהיה קצר.‬
‫אי אפשר.‬
‫מה יקרה לו?‬ ‫-אם הוא לא יגיש ערעור תוך שלושה ימים,‬
‫הוא יגורש למדינה שממנה הגיע.‬
‫הוא יכול גם לבקש שחרור בערבות.‬
‫לעזאזל.‬ ‫-תירגעי, גברתי.‬
‫זאת תחנת משטרה.‬
‫אתה רציני?‬
‫נראה לך שזאת בדיחה?‬
‫תירגעי, גברתי.‬ ‫-לא סיימתי!‬
‫לגרש אותו זה לשלוח אותו אל מותו.‬
‫ברור לך? לדעתך זה לא רציני? זה בסדר מצידך?‬
‫מארי.‬
‫לך מפה. אני עסוקה.‬
‫זה עורך דין שאני מכיר.‬
‫- מארק לי, עורך דין -‬
‫שמעתי שאתה עדיין בתהליך למעמד של פליט.‬
‫הוא אמור להיות מסוגל לעזור לך.‬
‫תודה רבה, אדוני.‬
‫אז…‬
‫אני רוצה לבקש ממך טובה.‬
‫כן, אדוני.‬
‫הבת שלי…‬
‫היא לא יציבה‬ ‫ועלולה לעבור התמוטטות בכל רגע.‬
‫היא זקוקה לאנשים אמינים סביבה,‬
‫לא למישהו חסר יציבות כמותה.‬
‫אדוני, אני…‬ ‫-אני לא רוצה שתיפגש איתה.‬
‫יש לך בכלל זמן למשהו‬
‫חוץ מאשר לנסות להתפרנס במדינה הזאת?‬
‫מר לו.‬
‫מר לי.‬
‫אתה מוכן?‬
‫כן.‬ ‫-בוא ניכנס.‬
‫- בית המשפט של בריסל -‬
‫חודשיים לאחר הריאיון הראשון שלו,‬ ‫מר לו מסר באופן מדויק מידע‬
‫שרק אזרח של קוריאה הצפונית היה יודע.‬
‫אבל הבקשה שלו סורבה באופן תמוה,‬
‫בגלל היעדר ראיות, לכאורה.‬
‫בבקשה, השיבו בקשר להיעדר הראיות לכאורה.‬
‫בית החולים שמר לו קיוואן‬ ‫מכר לו את גופתה של אימו, לכאורה,‬
‫הכחיש שעסקה כזאת התקיימה.‬
‫ניתחנו את התמונות שהוא מסר‬
‫והן אכן צולמו בפיונגיאנג,‬
‫אבל ייתכן שהם צילמו שם‬ ‫את התמונות ההן כתיירים מסין.‬
‫לכן אנחנו קובעים שהראיות שהוגשו‬
‫אינן מספיקות כדי לאשר‬ ‫שהלאום של מר לו הוא אכן קוריאה הצפונית.‬
‫בנוסף, מר לו קיוואן טען שחי ביאנג'י‬
‫לאחר שערק מקוריאה הצפונית.‬
‫בחקירתנו לא הצלחנו לאשר את המידע הזה.‬
‫העדים נמצאים כאן?‬
‫קורות החיים שמר לו קיוואן הגיש‬
‫כללו שם ולאום סיניים.‬
‫לא הייתה לי סיבה לחשוב אחרת‬
‫והצגתי אותו במפעל כסיני.‬
‫האם מר לו קיוואן עצמו‬ ‫אמר שהוא סיני ממוצא קוריאני?‬
‫כן, זה בהחלט מה שהוא אמר.‬
‫אדוני!‬
‫שקט.‬
‫סדר בבית המשפט.‬ ‫-אני מתנצל.‬
‫מר לו.‬
‫גברת קים סון-ג'ו.‬
‫עלי לדוכן העדים, בבקשה.‬
‫גברת קים סון-ג'ו,‬ ‫את עבדת ביחד עם מר לו קיוואן.‬
‫האם היית מודעת לכך שמר לו קיוואן‬
‫ביקש מעמד של פליט כעריק מקוריאה הצפונית?‬
‫כן, הייתי מודעת לכך.‬
‫ראיתי המון מקרים‬ ‫של סינים ממוצא קוריאני, כמוני,‬
‫שמדברים גם סינית‬ ‫וגם קוריאנית, שמבקשים מעמד של פליט‬
‫ומתחזים לעריקים מקוריאה הצפונית‬ ‫כדי לקבל מענקי קליטה.‬
‫הנחתי שגם לו קיוואן עשה כך.‬
‫האם העדה יודעת‬ ‫את שמו הסיני של מר לו קיוואן?‬
‫צ'וי ריוק-מיונג.‬ ‫"צ'וי לימינג", במבטא סיני.‬
‫צ'וי ריוק-מיונג.‬
‫זה לא השם שלי.‬
‫למה עשית לי את זה?‬
‫תגידי לי, חברה.‬
‫אני צריך לדעת למה.‬
‫את אמרת שאפשר לראות‬
‫שאני מקוריאה הצפונית לפי איך שאני מדבר.‬
‫תגידי לי, חברה.‬
‫תגידי משהו.‬
‫מה אתה עושה?‬ ‫-חברה.‬
‫קיוואן!‬
‫חברה!‬
‫למה…‬
‫למה עשית לי את זה?‬
‫קיוואן…‬
‫תעזוב את זה, קיוואן. היד שלך…‬
‫שכחת כאן משהו?‬
‫לא.‬
‫אני רק…‬
‫אל תבוא לכאן אם לא הוזמנת.‬
‫תתכונני לתחרות הבאה שלך.‬
‫גרד יעדכן אותי בקשר להשקעה כשיגיע.‬
‫זה כל מה שבאת לומר לי?‬
‫מאמן צריך לנהל את הספורטאית שלו.‬ ‫-אתה כאן כדי לרגל אחריי?‬
‫אמרתי לך שהפסקתי עם זה.‬
‫אני מסתדרת בלי זה.‬ ‫-לא הסתדרת בפעם הקודמת.‬
‫העריק ההוא.‬ ‫מצידי תזדייני איתו גם עשר פעמים ביום,‬
‫אבל אל תיעלמי לי.‬ ‫תהיי זמינה! זה כל מה שאני מבקש.‬
‫הבנת?‬
‫- חינם -‬
‫גרד הימר עלייך בשלושה מיליון אירו.‬
‫אם נצליח להכפיל את זה,‬ ‫נשלם חצי מהחוב שלנו.‬
‫דאגתי לזה שננצח.‬
‫את לא יכולה להפסיד.‬
‫פשוט תיהני לך שם.‬
‫הן ממש צמודות!‬
‫הירייה האחרונה של קלואי!‬
‫- קלואי: 8.2 -‬
‫- מארי: 0 -‬
‫- המנצחת: קלואי -‬
‫היא החטיאה לגמרי!‬
‫זה אסון! מה קרה?‬
‫בגלל הטעות המזעזעת הזאת, קלואי מנצחת!‬
‫תירגעו, אנשים.‬
‫לאן נראה לך שאת הולכת?‬
‫אני צריכה להיות במקום אחר.‬
‫את לא יכולה לעשות שום דבר בלעדיי. שום דבר!‬
‫לא.‬
‫אתה טועה.‬
‫לעזאזל!‬
‫קיוואן.‬
‫תקשיב לי, קיוואן. בבקשה!‬
‫מישהו מסוכנות הפליטים‬ ‫בא ל"אילסים" לפני הדיון שלך.‬
‫הוא אמר שאם המסמכים‬ ‫שלך מזויפים, הם יסגרו את המפעל.‬
‫מר קים החליט‬ ‫להציג אותך בתור סיני ממוצא קוריאני.‬
‫הוא אמר שאם לא אעיד נגדך,‬ ‫הוא לא יאריך את היתר השהייה שלי.‬
‫לא הייתה לי ברירה.‬ ‫אני חייבת לשלם על הניתוח של הקטנה שלי.‬
‫אבל המנוול הזה לא קיים את הבטחתו.‬ ‫-מה את רוצה שאגיד?‬
‫אני אמור לרחם עלייך?‬
‫לא, זה לא זה!‬
‫רציתי רק להתנצל.‬
‫תפסו אותי בלי היתר בתוקף, אז אני אגורש.‬
‫אני נוסעת לסין, לבקר את הילדים שלי.‬
‫כנראה לא אחזור למדינה הזאת.‬
‫לכן עצרתי לבקר אותך בדרך.‬
‫אני ממש מצטערת,‬
‫החבר לו קיוואן.‬
‫ארגון של עריקים‬ ‫מצפון קוריאה בבריטניה הסכים לתמוך בך.‬
‫הם אמרו שיגישו הצהרה‬ ‫ויהיו נוכחים בדיון שלך.‬
‫זה יועיל לאמינותה של העדות שלך.‬
‫אנחנו צריכים להיאבק עד הסוף, כן?‬
‫כן.‬
‫אתה רוצה לשתות משהו? מיץ, או קפה?‬
‫כן, בבקשה.‬
‫- טקס אזכרה, לי ג'ונג-ג'ו -‬
‫- בתה: לי מארי -‬
‫למה באת לכאן?‬
‫נודע לי על האירוע ונראה לי הולם לבקר.‬
‫אני אעזור בכל דרך שאוכל, אדוני.‬
‫חלפו כבר שלוש שנים מאז שאשתי הלכה לעולמה.‬
‫נראה שזה יהיה טקס האזכרה האחרון.‬
‫החל מהשנה הבאה, רק המשפחה שלנו תתאסף…‬
‫לזכרה של אשתי.‬
‫מארי.‬
‫איזה קהל עצום.‬
‫מארי.‬
‫אני מבינה.‬
‫כולכם באתם כדי לדבר‬ ‫על בן אדם מת בזמן שאתם בולסים.‬
‫בשביל מה?‬
‫פשוט תתאבלו לבדכם. למה לעשות מסיבה לזכרה?‬
‫למה?‬
‫אתה פוחד שאם לא תעשה‬ ‫את הדברים האלה, אנשים יאשימו אותך?‬
‫תפסיקי.‬
‫להפסיק?‬
‫להפסיק מה?‬
‫בבקשה! פשוט תפסיקי!‬
‫במשך כל היום אני חושבת‬ ‫רק איך להרוס את החיים שלי עוד יותר.‬
‫תניחי את זה.‬ ‫-אם לא הייתי עושה את זה…‬
‫כבר הייתי מתה מזמן. אתה יודע את זה?‬
‫בסדר. תניחי את זה.‬
‫אז תפסיק, לעזאזל!‬
‫תפסיק להגיד לי איך לחיות את החיים שלי.‬
‫אתה מבין?‬
‫מארי, תפתחי את הדלת!‬
‫מארי!‬
‫מי זה?‬
‫אה? מה קורה?‬
‫מתי הגעת הנה?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה משוגע?‬
‫מארי.‬
‫תני לי את זה.‬ ‫-תעזוב אותי. תעזוב!‬
‫לעזאזל.‬
‫מה אתה עושה? מי אתה חושב שאתה?‬
‫מארי!‬
‫את מנסה להתאבד?‬
‫לא.‬
‫אם אמות, אני לא אוכל לעשות סמים.‬
‫למה לי למות, כשזה כל כך טוב?‬
‫אם אתה רוצה למות,‬
‫תתכבד.‬
‫תן לי את זה!‬
‫תן לי את זה.‬
‫היי, לו קיוואן.‬
‫היי!‬
‫מה יש לך? תירק את זה!‬
‫היי!‬
‫נו כבר, תירק את זה!‬
‫תירק את זה!‬
‫נו כבר! תירק את זה!‬
‫ניקי, תפתחי!‬
‫תפתחי!‬
‫ניקי!‬
‫מהר. תני לי את זה.‬
‫תני לי את זה! מהר!‬
‫בבקשה.‬
‫לו קיוואן.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫את משהו.‬
‫את באמת משהו.‬
‫מה כל כך טוב…‬
‫בדבר הזה?‬
‫אתה יודע שכמעט הלך עליך?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אתה שונא אותי, נכון?‬
‫כי העפתי אותך בלילה ההוא.‬
‫את צועקת הרבה,‬
‫אבל את לא בן אדם רע.‬
‫הנחתי שהייתה לך סיבה טובה.‬
‫מארי.‬
‫אם תעשי סמים שוב…‬
‫אני אעשה אותו דבר, שוב ושוב.‬
‫אם אי פעם תנסי להרוס את עצמך שוב,‬
‫אני אעשה הכול כדי להציל אותך…‬
‫גם אם אצטרך לזנק לתוך בור של אש.‬
‫הבנת?‬
‫מה זה?‬
‫זה פרח שאימא שלי אהבה.‬
‫אני מבין.‬
‫הוא יפה.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫כשהסתתרתי בינביאן,‬ ‫אחרי שעזבתי את קוריאה הצפונית,‬
‫תמיד החזקתי להב של סכין גילוח בשרוול.‬
‫למה?‬
‫החלטנו שאם המשטרה הסינית תתפוס אותנו,‬
‫עדיף לנו לחתוך‬ ‫את הוורידים מאשר שיגרשו אותנו.‬
‫לאימא שלי ולי יש צלקות זהות‬ ‫בפרקי הידיים השמאליים שלנו,‬
‫כי הלהבים היו עלינו תמיד.‬
‫מארי,‬
‫את יודעת…‬
‫השתתפתי בקטטה שהייתי יכול להתעלם ממנה‬
‫ולכן המשטרה חיפשה אותי.‬
‫בגלל זה…‬
‫אימא שלי נאלצה לתמוך בי בזמן שהסתתרתי.‬
‫אז בעיקרון…‬
‫אימא שלי מתה בגללי.‬
‫האם מישהו כמוני…‬
‫ראוי לאושר בכלל?‬
‫גם אני לא ראויה לאושר.‬
‫אבל…‬
‫יש לנו המון אושר כרגע.‬
‫למרות שאנחנו לא ראויים לו,‬
‫קיבלנו אותו כבר.‬
‫מארי, זה…‬
‫זה לא מפונפן מדי?‬
‫מותר לך להיות מפונפן…‬
‫כמו שאר האנשים פה.‬
‫חתיך.‬
‫אל תעשי את זה.‬ ‫-נו, בחייך…‬
‫כעת נשק אותי.‬ ‫-מר לו.‬
‫מר לי.‬
‫זה הגיע מיאנג'י.‬
‫אני מבין.‬ ‫-כדאי שתקרא את זה.‬
‫תודה.‬
‫תסלחו לי.‬
‫אני…‬
‫- קים סון-ג'ו -‬
‫פתח את זה.‬
‫בימים האחרונים עברתי‬ ‫בכל מערכת עיתון ביאנג'י.‬
‫ביקשתי מהם את העיתונים‬ ‫שפורסמו בחורף שעבר ולקחתי אותם הביתה.‬
‫האצבעות של הילדים שלי שחורות,‬ ‫כי הם מדפדפים בהם במשך כל היום.‬
‫את הכתבה הזאת מצאה הקטנה הקירחת שלי,‬
‫שרק בזמן האחרון למדה לקרוא.‬
‫ידעתי מייד שהיא נכתבה עליכם.‬
‫- עריקה מצפון קוריאה נהרגה מפגיעת משאית -‬
‫החבר לו קיוואן,‬
‫לא אבקש ממך לסלוח בתמורה על מה שעשיתי.‬
‫אני מקווה רק שתחיה בכבוד, עם שמך האמיתי,‬
‫כמו שאימא שלך אמרה לך לעשות.‬
‫תישארו כאן.‬ ‫-בסדר.‬
‫גברת גי-סון.‬
‫שלום, מר לי.‬
‫שלומך טוב?‬ ‫-כן.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-שלום.‬
‫תודה שבאתם.‬ ‫-בשמחה.‬
‫זה מר לו קיוואן.‬
‫חי נפשי.‬
‫קראתי את כל הגיליונות‬ ‫של העיתון שלך, גברת גי-סון.‬
‫את הקשקושים האלה? חי נפשי.‬
‫ממש לא. בכיתי הרבה‬ ‫בזמן שקראתי את המילים שלך.‬
‫אני כותבת כדי לגרום אושר.‬
‫בואי למשרד מייד.‬
‫אני עסוקה.‬
‫תסתמי את הפה שלך.‬ ‫יש לך מושג כמה כסף הפסדתי בתחרות בגללך?‬
‫באמת חשבת שאתן לך ללכת?‬
‫זאת ההזדמנות האחרונה שלך.‬
‫בואי הנה מייד!‬
‫אחרת אני אעשה לחבר היקר שלך חור בראש.‬
‫תודה.‬
‫עבר עליך הרבה.‬
‫תסלחו לי, בבקשה.‬
‫אני מצטערת. אני חייבת לעבור בבית שלי.‬
‫מה קרה?‬
‫שכחתי שקבעתי עם השרברב היום.‬
‫הוא מחכה לי בחוץ.‬ ‫-אני מבין.‬
‫אני אחזור לפני סוף הדיון,‬ ‫אז תחזיק מעמד, טוב?‬
‫בסדר. תחזרי מהר.‬
‫בסדר. להתראות.‬
‫כעת נתחיל בדיון השני‬
‫בתיק של ממלכת בלגיה נגד מר לו קיוואן.‬
‫הכתבה הזאת פורסמה ב"יאנג'י דיילי"‬
‫ב-5 בדצמבר אשתקד.‬
‫היא מסקרת את מותה של עריקה מצפון קוריאה‬
‫בתאונת דרכים.‬
‫הכתבה שמתארת את התאונה תואמת להצהרה‬
‫שמר לו מסר בריאיון הראשון שלו.‬
‫מר לו מסר תמונה של אימו,‬ ‫שתואמת לתמונה שבכתבה.‬
‫מר לו קיוואן, עלה לדוכן העדים.‬
‫קוראים לי לו קיוואן.‬
‫אל תיגע בי.‬
‫תגיד לי את התנאים‬ ‫לתחרות הבאה שלך ואכין את הבחורה שלי.‬
‫מה קורה כאן?‬
‫אין צורך.‬
‫למה אתה מתכוון?‬ ‫-הבחורה שלך.‬
‫אני לא רוצה אותה רק לעונה אחת.‬
‫תן לי אותה תמורת החוב שלך.‬
‫היא ירתה לאפס בכוונה ואתה נדפקת.‬
‫חבל לבזבז אותה במקום קטן כמו זה.‬
‫אתה לא בליגה שלה.‬
‫זה יועיל גם לה.‬
‫דבר אליי, סיריל.‬
‫בן זונה.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫מר לו קיוואן הגיש בקשה‬ ‫למעמד של פליט בדצמבר שעבר,‬
‫כעריק מצפון קוריאה.‬
‫אז, חודש אחד לאחר מכן,‬ ‫הוא מצא עבודה כבעל לאום סיני.‬
‫ההוכחה לכך כתובה‬ ‫בעמוד מספר שלוש בתיק שלו. יתר על כן…‬
‫אדוני. שב, בבקשה.‬
‫מה קרה?‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫אני מצטער.‬
‫אדוני, בבקשה. חזור לכיסא שלך.‬
‫קח את הכסף מהכספת ותישאר ערני.‬
‫כל השאר יגיעו הנה.‬ ‫-ברור.‬
‫בואי נזדרז, מארי.‬
‫שנינו צריכים לצאת מהמדינה.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫את לא מבינה?‬
‫את הספורטאית שלי.‬
‫הם רואים גם בך מטרה.‬
‫את רוצה להיות שפחה של גרד,‬
‫או לשלם את החוב שלך לצידי?‬
‫סיריל.‬
‫למה עשית את זה?‬
‫למה?‬
‫כי…‬
‫יצרתי קשר עם ההולנדים.‬
‫גם הם רואים בגרד אויב.‬
‫הם שונאים אותו.‬ ‫הם הציעו לנו מקום באמסטרדם.‬
‫סוכנות הימורים משלנו.‬
‫זאת יכולה להיות הזדמנות טובה בשבילנו.‬
‫רק שלנו!‬
‫אתה מפלצת!‬
‫אני מפלצת?‬
‫העולם הדפוק הזה הפך אותי לכזה.‬ ‫זה מה שאת רוצה שאגיד?‬
‫זה מה שאת רוצה לשמוע?‬
‫מארי!‬
‫חתיכת מזדיין!‬
‫תפסיק!‬
‫תעזוב אותו!‬
‫תפסיק!‬
‫מארי.‬
‫תירי, מארי!‬
‫שלוש שניות, את זוכרת?‬
‫בואי נלך מפה.‬
‫גרד מת.‬
‫הבנתי. אני אמצא‬ ‫את הבחורה ואביא אותה לברלין.‬
‫איפה הבחורה?‬
‫לכו תזדיינו.‬
‫מארי.‬
‫מה הם עשו?‬
‫תגידי לי.‬
‫מארי.‬
‫תקשיבי לי טוב.‬
‫את חייבת לעזוב את המדינה.‬
‫רק ככה…‬
‫תוכלי לברוח מהם.‬
‫בואי נתקשר לאבא שלך.‬
‫תזדקקי לדרכון שלך ולכסף.‬
‫מה איתך?‬
‫אתה חייב לבוא איתי.‬
‫בבקשה.‬
‫אין לי זכות לחיות כאן…‬
‫אבל גם אין לי זכות לעזוב.‬
‫את יודעת את זה.‬
‫כן.‬
‫שוב הרסתי הכול.‬
‫עד שהכול הסתדר בינינו סוף סוף…‬
‫לא הרסת הכול.‬
‫אי אפשר לקחת מאיתנו את הזמן שלנו ביחד.‬
‫אני יודעת שאולי תחשוב שזה טיפשי…‬
‫אבל הדבר הכי טוב שעשיתי‬ ‫אי פעם היה לגנוב את הארנק שלך.‬
‫באותו שלב,‬
‫כבר כמעט הרמתי ידיים.‬
‫אבל רציתי לראות אותך עוד פעם אחת…‬
‫ולדבר איתך עוד פעם אחת…‬
‫וזה עזר לי להמשיך הלאה.‬
‫כשאבא שלך…‬
‫אמר לי להפסיק להיפגש איתך…‬
‫זה שבר לי את הלב.‬
‫לא הייתי מסוגל לדבר.‬
‫אז אמרתי לעצמי…‬
‫שאהפוך למישהו…‬
‫שתוכלי להישען עליו.‬
‫אני מבטיח שאעשה את זה…‬
‫ואז אמצא אותך.‬
‫כשניפגש שוב…‬
‫אנחנו נחיה ביחד באושר.‬
‫בואי נזוז.‬
‫שב מאחורה.‬
‫- נמל התעופה של בריסל -‬
‫בסדר.‬
‫לאן שלא תלכי,‬ ‫תתקשרי אליי מייד כשתגיעי לשם.‬
‫קיוואן.‬
‫הוא נראה…‬
‫כמו בן אדם טוב.‬
‫הבנתי את זה מאוחר מדי.‬
‫אני מצטער.‬
‫פעם נהגתי להעמיד פנים שאני לא שומעת…‬
‫את הפעמון שאימא הייתה קוראת לי איתו.‬
‫נכון שלא רציתי שהיא תסבול,‬
‫אבל גם…‬
‫רציתי שהיא פשוט תיעלם.‬
‫רציתי את שני הדברים ביחד.‬
‫ואימא בטח ידעה זאת.‬
‫חשבתי שלכן היא…‬
‫עזבה אותי בצורה כזאת.‬
‫למה לא הערת אותי?‬
‫פשוט…‬
‫תן לי ללכת.‬
‫אני לא מסוגלת לדבר אפילו.‬
‫אני רק שוכבת ומחכה לרגע שבו אמות.‬
‫אני שונאת את זה.‬
‫ג'ונג-ג'ו.‬
‫אני לא יכולה…‬
‫להמשיך לעולל את זה לך ולמארי.‬
‫וגם לא לי.‬
‫בבקשה, תוודא שמארי לא תגלה לעולם…‬
‫שאימא שלה עזבה אותה…‬
‫ושאבא שלה הסכים לזה.‬
‫כך, מארי שלנו…‬
‫לא תצטרך להרגיש אשמה…‬
‫על זה שהרשתה לאימא שלה למות.‬
‫אני מצטערת שהתנתקתי לזמן רב כל כך, אבא.‬
‫תודה.‬
‫את מוכנה?‬
‫בואי נזוז.‬
‫אל תדאגי לנו.‬
‫תדאגי רק לעצמך, בסדר?‬
‫למה את בוכה?‬
‫זה לא משהו שצריך לבכות בגללו.‬
‫אנחנו…‬
‫אפילו לא הצטלמנו ביחד אף פעם.‬
‫יש כל כך הרבה מקומות שלא היינו בהם…‬
‫וכל כך הרבה דברים שלא עשינו.‬
‫מארי.‬
‫כן?‬
‫את ואני,‬
‫נלך למדגסקר.‬
‫תסתכלי…‬
‫לשם.‬
‫את ואני‬
‫ניסע לשם‬
‫ונראה את העצים המוזרים האלה.‬
‫ואז…‬
‫ניסע ליוון, למרוקו ולטורקיה.‬
‫אנחנו…‬
‫נלך ביחד לכל פינה בעולם,‬
‫עד שסוליות הנעליים שלנו יישחקו.‬
‫בסדר?‬
‫איך אוכל לתת לך ללכת כשאת בוכה ככה?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫את צריכה ללכת.‬
‫- שנה לאחר מכן -‬
‫- מלו קיוואן -‬
‫הצלחתי לעשות כל מה שעשיתי‬
‫כי הבטחתי לעצמי שאצליח להתגבר‬ ‫על כל מה שהמדינה הזאת תעולל לי.‬
‫התאמצתי מאוד כדי להשיג‬ ‫את הזכות לחיות במדינה הזאת.‬
‫והצלחתי להשיג את הזכות הבסיסית הזאת.‬
‫אבל עכשיו אני מבין‬
‫שברגע שבו אעשה‬ ‫אפילו צעד אחד מחוץ למדינה הזאת…‬
‫הזכות הזאת תיעלם.‬
‫קיוואן,‬
‫מאז שהיית קטן, הצבע הכחול התאים לך.‬
‫אתה נראה ממש טוב.‬
‫האם אוכל לעבור את כל זה שוב,‬
‫כאילו שאני בונה ארמונות בחול?‬
‫שאלתי את עצמי מאות פעמים.‬
‫והתשובה שלי‬
‫היא שאעשה זאת‬
‫שוב בשמחה.‬
‫אפשר לראות תעודה מזהה?‬
‫- אשרת תושבות, לו קיוואן -‬
‫תודה.‬
‫אתה רוצה כרטיס הלוך ושוב?‬
‫לא.‬
‫כיוון אחד, בבקשה.‬
‫לבסוף הבנתי‬
‫שהדבר שהשתוקקתי לו באמת‬
‫לא היה הזכות לחיות במדינה הזאת,‬
‫אלא הזכות לעזוב אותה.‬
‫- קוראים לי לו קיוואן -‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬