Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Odstupujem z funkcie prezidenta
Českej a Slovenskej federatívnej republiky.
O polnoci sa Československo napriek...
Zrodila sa zpopola prvej svetovej vojny...
Dve samostatné krajiny...
Kráčali sme spolu 74 rokov, dva mesiace a dva dni.
Ďalej budeme kráčať sami, ale veríme,
že Česi a Slováci navždy zostanú bratskými národmi.
Mne tam bolo strašne teplo.
V tom kostole je ale atmosféra...
Budete stáť vonku? Vnútri tak nefúka.
Pôjdeme spolu, keď príde Peter.
Ako chcete, ja počkám s babkou.
Pochválen buď Ježiš Kristus.
Až naveky, pani Dolinová.
Prepáčte, pani Horáková. Zmýlil som si vás.
Krstíte vonku, pred kostolom?
To zas bude hanba...
Žiadna hanba nebude.
Bude to blamáž.
Len či sa mu niečo nestalo.
Povedal, že sa hneď vráti. On nám to...
...vysvetlí.
Tak ju aspoň pokrstime ako Slovenku.
Práve som počula, že Varchalovci krstia pred kostolom.
Tánička, dúfam, že tatinkovi potom nakreslíš,
ako sme tu všetci kvôli nemu mrzli.
Tak si dajme koláčik, nie?
Dobre.
Prosím. - Nebol by hriech
počkať vnútri, nie?
Bez Petra nekrstíme.
Nechcem ťa rušiť pred krstom, ale...
Mal som ti dal vedieť, hneď ako to dostanem.
Povedali mi, že je to kompletné.
Nemal by existovať ďalší materiál.
Ako si to získal?
Je to v tvojich a božích rukách.
„Znášajte sa navzájom a odpúšťajte si,
ak by mal niekto niečo proti druhému.
Ako Pán odpustil vám, tak aj vy!“
- Kolosanom. - 3:13...
Kto vyhral?
Je to citát z Nového zákona.
- Krstný som prvýkrát, tak som sa... - Dobre...
Keďže už nekrstíme, môžeme čakať doma.
Aby Zuzka neprechladla.
Poďme, zima je. Nájdi mi prvú dámu.
Čo to je?
Do riti, to čo je?!
Skoro mi vyliezol po nohe!
Haló! Vstávaj! Haló!
Máš v kúpeľni švába. Liezol mi po nohe.
Dievča, ja ti nerozumiem.
V kúpeľni šváb, v izbe úchylák. Čo je horšie?
Ty ho nezabiješ?
Myslíš... Myslíš Ulricha?
Nemáš pamäť na mená.
Stavím sa, že nevieš ani, ako sa volám ja?
- Michal, nie? - Áno.
Som Michal.
Prepáč.
A ja som..?
Ani nevieš, ako sa voláš?
To musel byť riadny žúr!
Charlie.
Výborne.
Tri, dva jedna...
Treba pomôcť?
To zvládneme. Dobre.
Ručnú brzdu! Stiahni ju!
Zaber!
Myslíš, že ten Oldřich si vezme našu Boženu?
A prečo nie?
Aj my s Viliamkom sme boli československý pár.
Nejde o národnosť.
A čo teda?
O lásku, o vzťah...
No... my sme boli československá láska.
Tak... čo je v tej „Bystriki“?
„Bystriki“?
Si v pohode?
V Bystrici.
Ako to myslíš?
No... chcem vedieť, do čoho idem.
Je to šieste najväčšie mesto na Slovensku.
Ako Ottawa.
Koľko obyvateľov je má „Odava“?
- Ottawa. - Ottawa.
Myslím, že skoro milión.
No, to je skoro to isté.
To je náš.
Je poludnie a od posledného...
Tak ideš?
...Silvestra v histórii Československa nás delí necelých 12 hodín.
Bacha na petardy, aby ste neskončili bez prstov
alebo iba s jednou rukou.
Verím, že nikto nechce skončiť v nemocnici.
Toto je totižposledný večer pre všetkých,
ktorí milujú značku Made in Czechoslovakia.
Ďakujem.
Zaujímalo by ma, kam sa stratil Peter.
Nestihnúť krst vlastného dieťaťa... Ďakujem.
To už by sa mohlo počítať za hriech, nie?
Neboj sa, hriech to nie je.
Vyzleč sa sama. Už si veľká.
A ak vás rozdelia?
No, že ty pôjdeš do neba a on do pekla.
- Pani Amélia - Áno.
Maminka pozdravuje a posiela čučoriedkový kompót.
Aha, ďakujeme. Čučoriedky.
Violka z ich upečie výborný novoročný koláč.
Violka! Aha, čo sme dostali. Čučoriedky.
♪ Láska, ja už nemám 20 rokov ♪
♪ Už nemám ani 25 ♪
♪ To býval krásny čas Nevrátim ho ani náhodou ♪
Náhodou, ja by som ho vrátila.
Ak bude kapustnica dobrá ako vlani...
Lepšia. Oveľa lepšia.
A nemotaj sa mi tu! Ani ja sa ti nemotám v ordinácii!
Bež si niekam sadnúť.
Ja už žiadnu ordináciu nemám. Som na dôchodku.
Ale mohla by si prísť na kontrolu ku mne. Domov.
Nepodceňuj to.
Ako malý chlapec.
A nemrv.
Choď si sadnúť.
Tu je náš anjelik.
Anjelik bude, až keď ju pokrstíme.
A kde je, sakra, stále ten Peter?
A Michal?
Ak nezmeškal autobus, o chvíľu príde.
To mu radím.
Inak má u mňa čierny bod za Vianoce.
Ani Peťo nebol doma...
Ale oni rodili!
Michal niekde lietal. Bohviekde.
Robil prieskum. Aký...
Či sa ľudia tešia alebo netešia na rozpad republiky.
Ja som mu jasne povedala,
že na Vianoce mám byť spolu.
Čo keby sme sa najprv poriadne zahriali?
Už sa nalieva?
Dobrý nápad.
Oldo.
Neboj sa. On príde.
Veď hej.
- Ale nejde len o Peťa. - Mhm.
Chcela som mať po krste.
Dúfala som...
...že sa konečne udobria.
Ale takto asi ťažko.
No, Varchalovci majú tvrdé palice...
...ale mäkké srdce.
Musíš na nich dávať pozor.
Však ja kojím.
To nie je pre teba, ale za teba.
Nazdravie.
Ach.
A teraz za mňa.
A hneď je nám lepšie, však?
Oci?
Je to tvoj syn. Nemusíš sa ho báť.
Veď práve.
Už to, že budete dnes spolu, je dobrý krok.
Ja len neviem, ako začať.
Kedysi ste zvykli na sviatky hrať šach.
Budete chvíľu sami a myslím, že všetci to pochopia.
- Dlho sme nehrali. - Lebo tu nebol.
Ja si potom zahrám s víťazom.
- Poď mi pomôcť prestrieť. - Idem.
Ľúbim ťa.
Neviem, Amálka, budeme ich čakať...
Ahojte!
Kto zomrel?
Michal si dnes priviedol dievča.
Táni! Bude sranda!
Miško!
- Ahoj, mami. - Ahoj.
Tak, mladý pán prišiel navštíviť rodinu.
Vieš, že si zmeškal krstiny.
Sadol som na prvý autobus, ktorý išiel.
Skorší nebol?
Nie.
Aha.
Amálka, no tak.
- Poď sem! - Jáj!
Chýbal si mi na Vianoce.
Toto je Charlie, moja... priateľka.
Aha. Amélia.
Dobrý večer. Šťastný nový rok.
Je celá zamrznutá.
Nemôže ani hovoriť.
Ona je z Kanady.
- A čo? Že nám nerozumie.
- Aha. Nerozumie.
- Nie. - Nerozumie.
Som Miškova mama.
Mama, Viola.
Volám sa Viola. - Teší ma, Charlie.
Aj mňa teší.
Mohol si povedať, že prídete dvaja.
Má úplne holé nohy.
Tam je asi chladnejšie. Tu jej asi nie je taká zima.
Ahoj.
- Ďakujem za vysvetlenie. Prepáčte.
Idem do kuchyne.
Toto sú ďalšie dámy Varchalové.
Moja sestra Božena.
- Božena, teší ma. - Aj mňa teší.
- Helenka, bratova žena. - Zdravím.
A Zuzka.
- Môžem? - Jasné.
Drž hlavičku.
Ježiš, ty si krásna.
Kukaj.
Dnes mala krst.
Nie, nie, nekrstili sme.
- Nekrstili? - Nekrstili.
Prečo?
Peter sa zahral na Houdiniho. Vyparil sa a neprišiel.
Táňa!
Pardon. - To nič.
- Ahoj, Mišo. - Oldo, nazdar.
Toto je Oldřich, Boženin priateľ.
Učí na Karlovej univerzite.
Žijú v Prahe, ale často nás navštevujú.
Dobrý večer.
So slovenčinou sa netrápte, ani mne nejde.
Hovoríte francúzsky?
Zo strednej.
Nevedel som, či mi budete rozumieť...
- Som Mišova najobľúbenejšia sestra. - Si jeho jediná sestra.
- Dobre. - Dnes je dôležitý deň...
Počujem cudzie jazyky?
Celý svet sa prišiel pozrieť na rozvod našich dvoch národov.
S úsmevom, nehou, civilizovane.
Tento šarmantný muž je Karel.
Teší ma. Som gynekológ.
Hovoríte francúzsky?
Náš čestný Varchal.
Všetkých nás odrodil. A tiež hovorí po francúzsky.
Keď sa ozve láska, rozum mlčí.
Ja viem, Karel.
- Hovoríš francúzsky? - Nie, ale hovoríš to vkuse.
Vybral si si krásnu ženu. Áno, krásna žena.
Prísľub budúcnosti.
A prečo ste sa vy s Karlíkom nikdy nevzali?
Iskrí to medzi vami.
My sme moderný pár.
A nevezmem si chlapa, ktorý sa 50 rokov
díva ženským medzi nohy.
Tomu hovorím nevďačnosť. Päťdesiat rokov mojej práce...
Privádzam ľudí na svet. A tu som persona non grata.
Chceš natočiť rodinnú drámu?
Toto je výnimočná chvíľa.
Treba to zdokumentovať.
Skrytou kamerou?
Je to antropologická štúdia!
Chcem, aby boli autentickí.
- Súhlasili s tým? - Prestaň, máme demokraciu!
Toto je podľa teba demokracia?
Tie servítky majú ísť do trojuholníka.
- Odkedy? - No odjakživa.
Jáj, ale teraz sme u nás. A u nás sa to robí takto.
Veď je to jedno. Môžeš to robiť aj do trojuholníka, nie?
Ale prečo?
Lebo tri hroty symbolizujú Svätú Trojicu.
Jáj. Tak to by sme asi mali spraviť krížik, nie?
Božka, krížik zo servítky?
Videla som už aj origami nosorožca. Krížik nebude problém.
Alebo...
...by mohol mať každý dva obrúsky.
Počkaj, to je hviezda. Aha.
Peťko.
Čo sa stalo?
Kde je otec?
Hej, nazdar, braček!
Prišiel Peťo? Áno, nechaj ho.
Kde si bol?
Ženy sú riadne naštvané.
Čítal si to?
Áno.
Celé?
Zopár strán mi úplne stačilo.
Ak ma chceš pochopiť, musíš si ma vypočuť.
Nemusím vôbec nič.
Prosím.
Prečítaj si to.
- Máš právo sa na mňa hnevať, ale... - Ale?
- Ale spolupracoval si s ŠTB.
Ale na strednej si mi zakazoval chodiť do kostola.
Ale s Helenou sme sa museli skrývať nielen pred fízlami, ale aj pred tebou.
Ale slovo Boh som doma nemohol ani vysloviť.
- Vždy som si myslel, že si sa bál. - Bál o teba.
Bál si sa, že ti to poserie tvoj kádrový posudok.
Otec, udával si mojich kamarátov pre ich vieru.
Vieš, čo sa s nimi stalo?
To od teba chceli a ty si to dobrovoľne podpísal.
Ty si im slúžil.
To nie...
Slúžil si im, je to pravda.
Zradil si mamu, svoje deti, všetkých!
Daj ešte príbor.
To čo bolo? Neviem.
Daniel!
Čo sa stalo? Peťo, čo sa stalo?
Peťo!
Prepána, čo je? Karel!
- Čo sa deje? Neviem.
Dýchaj, prosím, dobre bude.
Dýchaj.
Tu doktor Meier.
Áno, pracoval som v Roosveltke.
Je tam doktor Zigmund?
Potrebujeme sanitku. Čo najrýchlejšie.
Je to vážne.
Pokoj, už je v našich rukách.
Som jeho žena.
Hovorím, že je v našich rukách.
Nebudeme sa trepať do sanitky, pôjdeme autami.
Nemocnica je plná. Je Silvester.
Najlepšie bude, ak ostanete doma.
Vážne?
Veď sa nám rozpadá republika.
Má pravdu. Bez hystérie, prosím.
A vy choďte!
Nemôžem sedieť doma. Čo bude s Danielom?
Zavolám do nemocnice. Poznám tam veľa doktorov.
Choďte!
Pán doktor, kedy budem môcť ísť domov?
Najprv vás vyšetríme, pán...
Daniel Varchal. Ročník 1941.
Čo tu máte za bordel? S Robkom tu čakáme hodinu!
Pani, choďte si sadnúť!
- Má váš Robko infarkt? - Nie.
Tak budeme musieť počkať, lebo pán Varchal zjavne áno.
Niečím sa otrávil! Chcete mať na svedomí osemročné dieťa?
Dýchni na mňa.
Vezmite ho domov, nech sa vyspí. Zajtra mu bude lepšie.
To ho ani neošetríte?
Poď, vstaň.
Dýchni na svoju mamu.
A na budúce si lepšie zamykajte ten vaječný koňak.
Už sa môžeme venovať vášmu infarktu.
Čo chodíš lašovať!
S dovolením. Toto keď poviem otcovi, ťa zabije.
Dobre, poďte.
Peter, ty si bol s ním.
Čo sa tam stalo?
Pohádali ste sa?
Šach je pokojná hra. Hrali ste akčnejšiu verziu?
Ja poviem vtip a hneď viem, že nie je vtipný.
Je v šoku. Všetci sme.
Nebojte sa, Daniel bude v poriadku.
Pán Boh sa oňho postará.
Keď si nie sme istí, nastupuje viera.
Táňa! Poď sem!
Pozrite sa na ňu.
To nevadí. Je to pekné.
Ukáž to. Moje zlatko. Ukáž.
Peťo... myslela som, že sa porozprávate.
Že si to všetko vysvetlíte.
Že bude zase dobre na sviatky.
Kurva!
Doriti!
Prepáčte.
Nevedel som, že je to tak nahlas.
Máte tu sovietsku hymnu?
Áno. A na druhej strane americkú.
Pekné.
Dar od našich priateľov z Dánska.
Taká recesia na Studenú vojnu.
Človek nikdy nevie, ktorá sa bude hodiť.
Presne.
Tak nám povedz, čo sa tam vlastne stalo.
Nič sa nestalo, jednoducho sa zložil.
- Len tak, hej? - Hej!
Dobre, veď ťa nikto neobviňuje.
- My chceme len vedieť... - Čo? Čo chceš vedieť?
Čo sa stalo.
Každý detail je dôležitý.
Nedalo sa mu dýchať...?
Peter, vráť sa!
Počkaj. Nechaj ho.
Ja sa s ním porozprávam.
Peťo...
Čo sa medzi vami stalo?
Medzi tebou a otcom.
Nič.
Poznám ťa od narodenia.
Poznám každého Varchala ako svoje topánky.
Poznám vás lepšie, než poznáte sami seba.
Mňa neoklameš.
Nikto z vás.
Si si istý?
Tak, vyzerá to, že si vás tu budeme musieť nechať.
EKG nevyzerá dobre.
Ja sa tam musím vrátiť.
Je to...
...rodinná záležitosť.
Ja to chápem.
Ale zdravie je prvoradé.
Prvoradá je rodina.
Presne toto hovorieval môj otec.
Republika ešte nie je na svete a už tu skoro máme prvú obeť.
Naozaj sa tak túžite vrátiť k oslavám?
Prosím vás. Mama je Češka a otec Slovák.
Nemám čo oslavovať. Som čistokrvný Čechoslovák.
Veľa ľudí sa teší, že budeme konečne na svojom.
Ako keby to bola záruka lepšieho života.
Čas ukáže.
A to platí aj o vás, pán Varchal.
Napokon...
sľúbil som dr. Meierovi, že sa o vás postarám.
Niekedy mám pocit,
je náš stelesnený anjel strážny.
Nie je možné, že by to v sebe držal 20 rokov.
A že by si nikto z nás nevšimol...
Karol,
mám jeho spis.
Aký spis?
Jeho zložku.
Agent Daniel Varchal, krycie meno: Poštár.
Je tam všetko. Prepisy hlásení, záznamy.
Celé roky donášal a udával.
Tak preto ten infarkt.
Kde je ten spis?
- Neveríš, že existuje? - Práveže áno.
Čo s ním chceš urobiť?
Peťo...
dobre si to rozmysli.
Tým spisom môžeš zničiť celú rodinu, všetko.
Chápeš?
Zničiť? A čím? Pravdou?
Pravdou je to najjednoduchšie.
Tak čo mám robiť?
Na tvojom mieste by som ju zlikvidoval.
Spálil.
Museli sa pohádať?
Ale prečo? Čo sa stalo?
No, to nevieme.
Prosím vás, stačilo.
Ja už nechcem počuť ani slovo. Áno?
Áno?
- A to budeme na Silvestra ticho, babi? - Boženka.
Tak budeme ticho, no.
Budeme.
Michal, ako ste sa zoznámili?
Na párty na internáte.
- Čo vravel? Čo na párty? - Že na párty.
Že sme sa stretli na párty na internáte. Na žúrke.
Čo, chceš si kresliť?
Choď k dedovi do pracovne, má tam papier. Dobre?
Len papier.
A čo študuje Charlie?
- Ekonomiku. - Aha.
To je akože všetko? Budeš taký skúpy na slovo?
Konečne donesieš dievča
a povieš iba to, že ste sa stretli na žúrke?
Trochu tajomstva nezaškodí.
Michal...
v tejto rodine nemáme tajomstvá.
Zapamätaj si to.
Všetci si to zapamätajte.
Tu si, zlatíčko moje.
Nie si hladná?
A tortička? Dala by si si?
To áno, však?
Je veľmi dobrá.
Tak dobre.
Poď, miláčik. Vyzlečiem ti ten sveter, je tu strašné teplo.
Vláčik ide tunelom. Tu, tú.
Čo to tam máš?
Tak mi to ukáž.
Ukáž mi to.
Ty mi to neukážeš?
Ak mi to neukážeš, nebude tortička.
Jéj.
Ty jedna!
Poď so mnou. - Načo?
Pozrieť kapustnicu.
Ja viem, ako vyzerá kapustnica.
- Ideme skontrolovať kapustnicu. - Dobre.
Niečo som našla.
Moje tabletky?
Ale prosím ťa.
Pozri.
Nie!
To je... To je zásnubný.
Gratulujem! Konečne!
- Čo blbneš? - Karol sa rozhýbal.
Ale prosím ťa.
- Nie? - Nie.
A čo to potom je? Koho to je?
Tánička to niekde našla. A nechce mi povedať kde.
- Tánička nerozpráva. - To viem.
No tak nám to môže nakresliť.
Táňa!
O Táničku sa ty nestaraj.
Máš iné veci na práci.
Kto ti to vlastne dal?
- Varčovský? - E-ee.
Jeden môj známy robí na úrade.
Povedal mi, že má niečo o mojej rodine.
Tak som si to prišiel s otcom vyjasniť.
Všetkým tu šibe.
Idem sa tam kuknúť.
Čo tu vy dve robíte?
Ochutnávame kapustnicu.
Telepaticky?
A čo ty zrazu hovoríš po našom?
Občas mi to tak samo prepne.
Ale neodpovedali ste mi.
Jej by sme to mohli povedať, nie?
Čo ak sa to týka jej?
Jej sa to určite netýka.
Čo sa ma netýka?
Hm?
Amálka našla snubný prsteň.
Nie. Tánička našla snubný prsteň.
No jasné. Snubný prsteň u Varchalovcov.
Hm?
Teraz buď múdra.
- Karol?
Čo je to?
Spis nášho otca.
Akože zdravotná karta?
Spis agenta ŠTB.
Agent s krycím menom „Poštár“.
Čo, Michal?
Čo myslíš, aké nosil správy?
Ako sa s tým kto vyrovná, o tom rozhodne čas.
Najlepšie sa s tým vyrovnáva Karel Gott. Ten si spieva.
Daniel Varchal, ročník 1941!
Kamže kam?
Domov.
Tak si dáme spiatočku.
Vypíšem hocijaký papier.
Taký reverz, na ktorý by som vás dnes pustila, ešte nevymysleli.
No poďme.
Pomaly.
Je to ako u nás.
Mamina rodina je frankofónna, z Quebecu.
A otcova rodina je anglofónna, z Toronta.
Dva totálne odlišné svety.
Vždy, keď hovoria o quebeckej otázke, je to búrlivá debata.
- Chápem.
A odkedy...
Odkedy zomrel môj otec, robím im tlmočníčku.
Keď sa hádajú, čo je stále...
Som uprostred.
Všetci sa ma pýtajú, čo tu vlastne robím?
Prečo Slovensko? Prečo som odišla?
Často si vymýšľam a vravím,
že som chcela vidieť svet, skúmať ho, cestovať.
Ale v skutočnosti som potrebovala utiecť.
Utiecť z domu.
Chcela by som zažiť Vianoce,
kedy sa moja rodina nepoháda.
Bez kriku a scén.
Pardon, aká bola tá posledná veta?
Vravela som...
Že si prajem pokojné Vianoce bez hádok a kriku.
Áno, áno.
Mám hovoriť po anglicky?
Nie, hovor francúzsky. Znie to veľmi pekne.
Rozumiem skoro všetko.
- Kam ich beriete? - Do spaľovne.
Keď vás odtiaľto pustím, už dávno nebudú v móde.
Mali by ste si zvyknúť, že si tu chvíľu poležíte.
Ale ja sa musím vrátiť domov.
Možno už ďalšiu šancu mať nebudem.
Poďte so mnou.
Čítaj.
Ja to nepotrebujem čítať.
Čo sa bojíš?
Nebojím.
Ja mu verím.
To ťa asi sklamem.
Spolupracoval s najväčším svinstvom, aké v našej krajine bolo.
Spáliť.
To je jediné riešenie.
A nikto sa nič nedozvie.
Vieme o tom my traja, hej?
Povedal si to Helenke?
Takže hej.
To je polovica rodiny.
Teraz si myslia, že otec bol obyčajný ŠTB-ák.
Ale on bol ŠTB-ák.
Čo keď ho donútili?
Veď... mal rodinu.
Mal teba, Božku, mňa!
Možno ho vydierali.
Predstav si, že tebe by povedali,
že Táňa a Zuzka budú odpísané, ak nepodpíšeš.
Alebo že sa nedostanú na školu.
Alebo že vás všetkých pošlú do lágru!
- Nerob z toho kovbojku. - A ty z toho robíš čo?
Pokoj!
Neverím, že bol Daniel udavač.
Jasné, že nebol.
Pozri sa.
Čo je to?
Kto ich podľa teba fotil?
Chcel ich prepašovať do zahraničia.
Povedal mi o tom, keď sme sa bavili o 1968.
Bol z toho riadne mimo.
Povedal, že to bola hrozná chyba.
A že mal držať hubu a krok.
Nechápem. A čo teraz?
Brácho, šibe ti?
Ty si fakt tak zaslepený?
Myslíš, že toto by fotil ŠTB-ák?
A ešte by to chcel prepašovať?
A prepašoval ich?
Ty si kokot.
Mňa otec vyhnal...
nie teba.
Mne povedal, že sa nemám nikdy vrátiť. Nie tebe.
Celé roky som sa snažil pochopiť, čím som sa tak previnil.
Čo také zlé som urobil. Prečo mu vadilo, že verím.
- Peter... - Iba chcem vedieť pravdu.
A chcem, aby ju vedeli aj oni.
Tánička, daj to tichšie.
Poďte.
Poďte, je to dôležité!
- No tak poďme. - To je magor.
Mama!
Mama...
Ide o Daniela? - Áno, o otca.
Volali ste do nemocnice?
Nejde o jeho zdravotný stav. Týka sa to... Čo je?
Poď sem.
Môžem si zavolať?
Áno, ale neskôr.
To napísali komunisti.
Sú tam dátumy, časy, mená...
A ty tomu veríš?
Boli iba dva druhy komunistov.
Blbci a svine.
Blbci netušili, čo robia,
a svine to vedeli až veľmi dobre!
Ako im môžeš veriť, prosím ťa?
Sú to úradné zápisky.
A ty im veríš?
Ty si nepamätáš tie ich reči a keci a lži?
Veď to boli klamári, vrahovia! Sakra!
Daj to sem.
Peter...
Chcel som si svoje tajomstvo zobrať do hrobu.
Veril som, že zomrie spolu so mnou.
Takmer sa vám to podarilo.
A je to vonku.
Nezostáva mi nič iné, len ísť domov a vysvetliť to.
A to sa dá?
Koľko máte detí?
Tri.
A oni celé tie roky...
Nikdy nič netušili?
Až teraz.
Zlyhal som.
Katastrofálne.
Na katastrofálne zlyhania, pán Varchal.
Na Nový rok si treba naliať čistého mlieka.
Haló? Ďakujem.
Mohli by ste?
Dr. Feldbauer potrebuje konzultáciu.
Čo je v tom spise?
Všetko, babi. Celá pravda.
Náš otec. Dedo mojich dcér, áno!
Celé roky spolupracoval s ŠTB.
Čo sa deje? - Je Silvester.
A Slováci vždy zbožňovali tragédiu.
Je to ich národný šport.
Poštár počas posledného rozhovoru informoval...
Aký poštár?
Náš otec, no. Poštár.
...počas posledného rozhovoru informoval
o aktivitách svojho suseda K. M.,
ktorý mal počas 15., 16., 17. marca
v roku 1973 nočné návštevy.
Dvesto strán takýchto podrazov.
To sú veľmi citlivé záležitosti
a mali by sme ich vnímať v určitom kontexte.
Takže, Plešatá speváčka.
Karol. Stále to chceš spáliť?
Áno.
Plešatá speváčka bola moja pacientka.
Mala rakovinu prsníka.
Po chemoterapii prišla o všetky vlasy.
Toto je, prosím, parochňa.
Raz za čas za mnou prišla a proste...
spievala mi.
Taká bola doba.
Oco tu nie je, nemôže sa brániť. To nie je fér.
Na čo chceš čakať?
Čo môže povedať, aby vás presvedčil, že nerobil nič zlé?
Neverím tomu... Nikomu nepomôže
rýpať sa v minulosti.
Minulosť nemá dno. - A budúcnosť nemá strop.
Čo je zlé na tom robiť pre tajné služby?
To je predsa česť, nie hanba.
Tajná polícia...
existovala nato...
...aby chránila režim.
Nie ľudí.
Vy netušíte, komu ste to rozprávali.
Otec dr. Ivaniča bol chirurg.
Výborný chirurg a úžasný človek.
Pred rokmi, bolo to v 1984, nám na sálu
priviezli chlapca. Bol z Východného Nemecka.
Mal iba 18.
Pokúsil sa prekročiť hranicu pri Devíne.
Nestihol preliezť plot a preplávať Moravu,
napadlo ho supy - samoútočiace psy.
Kým ich z neho stiahli...
Primár bojoval o chlapcov život niekoľko hodín.
A prehral.
ŠTB prinútila primára, aby do správy napísal, že sa utopil.
On to odmietol podpísať.
On sa mu snažil zachrániť život
a jemu zomrel pod rukami.
Nás všetkých, ktorí sme boli na sále, rozhádzali po celom Slovensku.
Starý primár ešte chvíľu operoval,
ale čakalo sa iba na to, kedy urobí najmenšiu chybu,
aby mali dôvod ho vyhodiť.
So ženou sa museli rozviesť, aby mladý mohol doštudovať medicínu.
Primár zostal sám.
Ale nikdy nepodpísal.
Nikdy.
Asi som len chcela, aby ste to vedeli.
Ten spis môže byť podvrh.
Oldo! Je to originál.
Veci sa po revolúcii upravili, skartovali, niečo sa prepísalo.
Nedalo sa tomu zabrániť.
Zabudol som: minulosť nemá dno.
Možno má pravdu. Možno je to úplne inak.
Presne! Ja neverím, že by Daniel...
Daniel je neomylný.
Bola si na jeho strane, aj keď ma vyhnal z domu.
Peter...
Toto je celý tvoj argument?
Peter?!
Odišiel si sám.
Nikto vás nevyháňal.
Taká je pravda.
A ak je toto pravda, vyriešim si to s Danielom ako prvá.
Aké ak, babi?
Tu máš spis! Čo ešte potrebuješ?
Otec bol agent!
A ty si historik, sudca a kat v jednej osobe!
Odkiaľ máte ten spis?
Náš rehoľný brat má kontakt v archíve.
To nie je úplne legálne, však?
Na kresťanoch tento režim napáchal obrovské škody.
Treba to napraviť.
Preto je dobré, že sa rozdeľujeme.
Nepreháňaj.
- Česi to zdržujú.
Choď ju uložiť.
Toto je tá vaša katolícka výchova?
A čo je zlé na pravde?
Ale za každú cenu?
- Ja som to chcel riešiť osobne...
Helenka, choď ju uložiť.
Chcel som riešiť osobne, medzi štyrmi očami.
Tebe fakt stačí pár zdrapov papiera,
aby si otca odsúdil na sto rokov v pekle?
Nie je to len o spise.
No nie. Toto je o tebe.
A tebe šibe?
Otec pracoval pre ŠTB a ty sa ho ešte bude zastávať?
A teba to nijako nerozhádže?
Ja som sa s tým zmierila už dávno!
No...
Ty si o tom vedela.
Boženka, to ako fakt?
Presne preto som o tom nikomu nechcela povedať.
A kedy? Alebo ako?
Keď som ho viezla z dvojej sedemdesiatky,
sadol si ku mne do auta, bol namol a rozplakal sa...
Podľa mňa to nevydržal a určite si to nepamätá.
Ja do toho nechcem vstupovať, ale budem musieť.
Podľa týchto dokumentov je jasné,
že váš otec za spoluprácu nebral peniaze.
Čo je dosť zásadná informácia.
Nechám kolovať.
A nie je jedno, či bral alebo nebral?
Robil to za naším chrbtom!
A ty si nikdy nič také neurobil?
- Ja? - Ty.
Keď si chodil na seansy tej tvojej sekty.
Ja som nechodil na seansy.
Ja som chodil na stretká.
To neboli stretká. Aké stretká?
Boženka, ja sa o tomto s tebou nebudem baviť.
- Prepáč, ale... - Počkaj, Helenka.
- Môj vlastný otec ma zradil.
Hádam to nebudeš porovnávať s našou vierou.
Helenka, tá vaša viera bola spočiatku pekne na hrane.
- Prosím? Ako sa opovažuješ? - Prosím?
Ak sa nepamätáš, Daniel ho vyštval z domu
- a nebyť Boha, ostane bez otca!
Helenka, choď ju uložiť!
Nekrič. - Prepáč, babi.
Pardon, necítim sa dobre.
Je jej zle.
Si spokojný?
Raz si privediem dievča do tohto domu.
Chcem jej predstaviť rodinu.
Raz!
Mišo.
Čo je? Prvý a posledný.
Toto fakt musíme riešiť na Silvestra?
A bez otca?
Aj tak ničomu nerozumie.
Hej. Prečo jej to tlmočíš?
Asi ju skôr rozrušila tá atmosféra...
No dobre, ale...
Áno?
To som ja.
Mrzí ma to.
Čo ťa mrzí?
To nič.
U nás to vie byť ešte horšie.
Nie je ti divné, prečo som na sviatky s cudzími ľuďmi?
Snáď... nie som úplne cudzí.
Vďaka.
Tak...
Tak schválne.
Akej farby mám oči?
Hnedé.
- To si mal ľahké.
- Čo študuješ? - Antropológiu.
- Máš rád filmy? - Jasné.
- Hitchcock či Godard? - Forman.
Angličtina či francúzština?
Mama či otec?
Jasné, chápem.
Zima či leto?
- Leto. Jazero či more? - Rieky.
- Batman či Superman? - Robin Hood.
- Sladké či slané? - Kyslé.
- Bourbon či vodka? - Veľmi silný gin.
- Fíha. - Červené alebo biele?
Sme v Československu, jasné, že pivo.
Dokonalý večer?
Jedenásty marec 1988, Praha.
To fakt? Bol si tam?
Strašne som tam chcela ísť.
Páni.
Bolo to...
A tvoj dokonalý večer?
Bratislava, intráky.
Tridsiaty december 1992.
Ale ani dnes to nie je najhoršie.
Východný blok.
Kúpeľňa. Silvester.
Rozpad republiky. To je dobré.
Tetovanie?
Od Táni?
Ale nie. Áno.
Si v poriadku?
Ja?
Mhm. - Áno.
Ohľadom otca.
Čo to robíš?
Keď už som u psychologičky, tak si ľahnem.
Hmm.
Pardon, volajú z nemocnice.
Môj otec. Aha.
Je v poriadku.
Ale vážne. Si v pohode?
♪ Spinkaj, spinkaj ♪
♪ Anjelik môj ♪
♪ Opri si hlavičku ♪
♪ Pri tebe som ♪
- ♪ Búvaj, malinká ♪
♪ Nech sa ti prisní ♪
♪ O mieri v srdiečkach ♪
♪ Našich blízkych ♪
♪ Snívaj, anjel môj ♪
♪ Budem pri tebe ♪
♪ Keď hlávku boľavú ♪
♪ Pofúkať budeš chcieť ♪
Tu hlásil, ako sa mu konečne podarilo kúpiť kočík pre Peťka.
Zháňali sme ho celé mesiace.
A tu ako sme išli na prechádzku.
Na námestie a na zmrzlinu.
Že to bol preňho „najkrajší deň“.
Tu zase...
ako sa Boženka skoro udusila
vrchnákom od liekov.
„Chytil som ju za nohy
a otočil dolu hlavou.
Buchol som ju po chrbte.
Myslel som si, že som jej ublížil, ale...
keď jej vrchnák vypadol z úst na dlážku,
rozplakal som sa od šťastia.“
To si pamätám.
Tu o ňom píšu, že je nespoľahlivý
a jeho hlásenia majú nulovú hodnotu.
- Robil si z nich srandu. - Áno.
- „Mama upiekla najlepšiu bublaninu.“ - Hm.
Ponúkol sa, že ju prinesie ochutnať celému oddeleniu.
Komunistom dal moju bublaninu?
Ak má Daniela niečo očistiť, tak je to toto.
Aha.
Vyzerá to tak, že pre ŠTB pracovala aj Tánička.
A hlásenia z roku 1978 sú kompletne cenzurované.
A pozerám, že hlásila o nás všetkých.
Ukáž.
Má zmysel pre rodinu.
To je krása. Môžem?
Všetko je tu.
Čudné pracovné cesty, telefonáty,
odchody z domu.
Všetko.
A ja som si celý čas myslela, že...
Čo?
Nič.
„Z dôvodu osobného konfliktu s vlastným synom...
agent Poštár nie je schopný vykonávať zadané úlohy
týkajúce sa stretávania...
kresťanskej skupiny okolo farára A.F.“
Preto ma vyhnal.
A... Aby ma chránil.
Vyzerá to tak.
Prečo... Prečo to podpísal?
Nebol agent ako agent.
Ľudia nemali vždy na výber.
Teda, mali, ale dostali dve zlé možnosti.
A potom si vyber.
Tak ja neviem, poďme do nájsť.
Ja neviem. Je v tom bordel.
Nejde to chronologicky.
Prečo nie ste v posteli?
Hľadám doktora Ivaniča.
To kde ste videli, že pacienti behajú po chodbách
a hľadajú doktorov?
Neviem.
- Pán doktor. - Čo je?
Ste v poriadku? Čo sa deje?
Chcel by som sa vám ospravedlniť.
Za seba a aj za všetkých, ktorí nemali takú odvahu ako váš otec.
Ale reverz vám nepodpíšem.
Jeho otec si vzal život.
Teda... údajne...
Nedočkal sa revolúcie.
Tá odvaha, ktorú ste spomenuli, ho stála všetko.
A teraz choďte do izby.
Lebo sa mi tu rozrevete.
Mám tu niečo z 1968.
No, ukáž.
Úvodné vypočutie.
Áno.
Vy ste chceli emigrovať?
Nie, otec by neodišiel.
Mami?
Hej.
Chcel. Chcel odísť.
Ale len kvôli vám.
Ja som to nezvládla.
Už sme išli na hranice.
Bol tam strašne dlhý rad, čakali sme niekoľko hodín.
Ako sme sa blížili, tak...
K hraniciam... Tak proste...
Mne bolo stále ťažšie a prišlo mi zle.
Tak som mu povedala, že nikam nejdem.
Teda že my nikam nejdeme.
Že ak chce, nech ide sám.
Pohádali sme sa a kričala som naňho.
Nakoniec sme sa vrátili.
Nezvládla som to.
Panický záchvat.
Tak si zistil, čo si chcel, nie?
Tu by sme s tým mali skončiť.
Ty by si s tým mal skončiť.
Podaj.
Daj to sem.
Kurva! [skríkne] Kurva!
Tak.
Je dobre, že to zostalo iba medzi nami, nie?
A keď vás nechytili na hranici, ako sa o tom dozvedeli?
Podľa mňa vás niekto udal.
Ale kto, to sa už ťažko dozvieme.
V republike bolo registrovaných viac ako stotisíc platených udavačov.
Plus ktovie koľko občanov, ktorí spolupracovali zadarmo.
To je šialené.
Sieť agentov bola taká hustá, že ľudia na seba donášali
a ani nevedeli, že ten druhý donáša tiež.
V Prahe mali pre odposluchy zriadené tri pracoviská.
Niekoľko stoviek miestností
vybavených na tieto účely.
A kontrolovali aj korešpondenciu.
V 50. a 60. rokoch
sa na základe listov vypracovávali záznamy o nálade obyvateľstva.
Bola to šialená, paranoidná, totalitná, skurvená doba.
Fuj.
A odkiaľ toto všetko vieš?
Prednášam o tom.
A tak sme sa zoznámili s Boženkou.
Chcela niečo vedieť o svojom otcovi a totalite.
A o tajných službách.
Takže aj vy ste mali stretká.
No, to sme mali.
Vieš, čo to je? - Borovička? Veľmi silný gin.
Áno!
Nazdravie.
Na slobodu.
Dáme si tú kapustnicu?
Helenka nemôže. Ona kojí.
Helenka nemôže, ale ja nekojím.
No teda...
To vyzerá ako lysohlávky.
Prosím?
Psilocybe bohemica.
Alebo holohlavec český. Halucinogénne huby.
To je starý rodinný recept.
- Takže to nepopierate. - Nehovorím áno ani nie.
- Na vaše zdravie. - Na tvoje.
- Dobrá, však? Výborná.
Nie! Neznamená to, že by sa mal Quebec odtrhnúť od Kanady!
Jasné, že nie.
Československo je dobrý príklad, že sa to dá vyriešiť pokojne a v mieri.
Mami. Počúvaj.
Len som vám chcela popriať šťastný nový rok.
A povedať, že...
Všetko je fajn, úžasné.
A že je tu mier.
Bozkávam vás.
Čo to máš?
No to je krása.
Ukáž mi to.
No ukáž!
Daj mi to! Ukáž!
Čo je toto za mačiatko?
Jé, ukáž.
To je krásne. To je tato?
Peťko?
Toto je asi ešte zo spisu.
Čo? Toto.
- Počkaj. Ukáž.
Čo je to?
To je Danielov list na rozlúčku.
Povedala si, že si ho spálila.
- Povedala si, že si ho spálila! - No tak som ho nespálila!
Proste som ho nespálila.
Nechali ste ma tu. Samu.
Opustili ste ma bez rozlúčky.
Vieš si to predstaviť?
Prísť o jediné dieťa. O celú rodinu.
Vieš si to predstaviť? Ty?
Zaujímalo vás, čo so mnou bude?
Nie!
Zradili ste ma.
Tak ma teraz nechaj.
Čo si s tým listom urobila?
Nepamätám si.
Babi...
Neviem.
Dvadsať rokov.
Spomeň si, babi.
Potrebovala som utešiť.
V tej bolesti.
Išla si za Karolom?
Áno.
Kde je Karol?
Ahoj, Daniel.
Ja som ťa... zradil.
Ja som to vtedy nahlásil.
Kvôli Amálke.
Urobím čokoľvek, aby som to napravil.
Vyzleč sa.
Prosím?
Hovorím vyzleč sa.
Poďme.
Aj gate!
No, poďme.
Slovensko!
Kto si prosí?
Spolupracoval som s ŠTB.
Prečo si mi to nepovedal?
Myslela som si, že máš milenku.
A ty si mal len ŠTB.
Rozpad republiky je smutná vec.
Ale asi ide o to,
aby boli všetci ľudia šťastní.
Asi by sme to mali zapiť niečím výnimočným.
Pardon.
Poď. Prosím. Idem.
Asi by sme si mali naliať čistého mlieka.
Na rodinu.
Chystáš sa to spáliť?
Alebo z toho raz spravíš reportáž?
Možno.
Raz...
Naša prvá pusa za triezva.
Fuj.
Blé.
Čo to vlastne študuješ?
Naša hymna je taká krásna, nežná až trochu filozofická, že?
Mhm.
A po nej, dnes naposledy,
prichádzate vy Slováci s tými vašimi hromami a bleskami.
Budete mi chýbať, Slováci.
Som hladná. Daj si.
Prestaň. Čo je?
Dúfam, že nevychladla.
Rovno z fľaše? Dones mlieko.
Oldo, poď vypiť.
- Mhm.
Konečne máme republiku.
Áno.
Milí rodičia.
Žiadate krst pre svoje dieťa.
Beriete na seba povinnosť vychovávať ho vo viere,
aby potom zachovávalo Božie prikázania.
A milovalo Pána Boha a svojho blížneho,
ako nás o tom poučil Kristus.
Ste si vedomí tejto povinnosti?
- Áno. - Áno.
A vy, krstní rodičia,
s tým máte rodičom pomáhať.
Ste ochotní im v tom pomáhať?
- Áno. - Áno.
Zuzana, svätá matka Cirkev ťa prijíma s veľkou radosťou.
V jej mene ťa poznačujem znakom kríža.
My všetci sme teraz s vami vyznali vieru Cirkvi.
Chcete teda, aby Zuzana bola pokrstená v tejto viere?
Chceme.
Zuzana...
...ja ťa krstím v mene Otca
i Syna i Ducha Svätého.
Ako malý.
Otvor náruč, svätá Cirkev, a objím dieťa,
ktoré vo vode znovuzrodil svätý Duch Boží.
Pomodlime sa.
Preklad titulkov: Jessica Mona Youssefová