DEN 30 – ZATAŽENO 09:40 – 2 STUPNĚ NAD NULOU
Do háje.
Kde je sakra Culíček? Není mu nic?
Kde sakra vězí?
Šel pro dříví, nebo co?
Joey je v Bravu.
- Co? - No jo.
Není to týmovej hráč.
- To není. - Ne.
Tomu nevěřím, brácho.
- Jo. - To snad není možný.
Otevřeli jsme mu náruč.
Dali mu najíst.
Neměl důvod nás opustit.
Já vím. Něco mi na něm nesedělo
už od třetího dne. Proto jsem se po něm vozil.
V sázce je fůra peněz a on se takhle odplíží.
Za tohle by ti leckdo namířil kvér mezi oči.
Ale můžu se mýlit.
Rád bych se mýlil. Ale tohle se mi nelíbí.
Nebudeme dělat ukvapený závěry,
- dokud nám to nevysvětlí. - Jo.
Povím vám, jak to dopadlo.
Nevěří mu.
Zatraceně.
Já ti nevím. Mám toho plnou hlavu.
Hra bude horší.
A bude hůř.
Vůbec nebraly.
Doplul jsem ke špičce.
- Jo. - Ty bláho.
A pak…
jsem to vzal podél pobřeží a zkusil štěstí u těch balvanů.
Vytáhneme z člunu špunt…
- Vypadá to na… - Vytáhnu špunt a budeme ho hlídat.
Dobře.
Jo. Ten tvůj kousek z rána,
jak ses neslyšně vykradl a beze slova odplul…
Nic jsme neslyšeli, nic jsi…
- Vážně - Bez jedinýho slova ses vypařil.
Byl jsem chytat. A pak jsem se přesunul k těm skalám.
Taky jsem tam zkusil štěstí, ale měl jsem už otlačenej zadek.
Joey, já ti prostě nevěřím.
Viděl jsem tě tamhle. Bylo tam i Bravo, ne?
- Dobře. - Co to mělo znamenat?
Zakazovali jste mi za nima jet.
Celej večer jsme řešili, jak na tom Bravo je.
Ale pokaždý jste mi to rozmlouvali. Brendon…
- Náš názor se nezměnil. - Já vím.
Jsou nám ukradený.
- Jsme týmový hráči. - Jo.
Říkáme si, kam se chystáme. Tys to neudělal.
- Chtěl jsem zajet… - A tady se rozcházíme.
Rozhodl ses za sebe.
- Rozumím. - Lidi z peněz magořej.
Teď se ti nedá věřit.
Chápu ho. Je mi jasný, jak to vypadá.
Budeš nám muset zodpovědět spoustu otázek.
- Dobře. - Projdi se.
Jo, zkoušel jsem se prodat jinde, ale to nemusí vědět.
Bojím se, že jsem možná dohrál.
Bravo o mě nemá zájem
a Delta se mě možná zbaví.
Jsem v pokušení dojet se zeptat, co jste řešili.
- Do toho. - Určitě by mi to řekli.
- Bylo by fajn slyšet pravdu. - Chápu.
Fakt tě chápu.
- No dobrá. - Jasně.
Vrátím se. Povím to ostatním.
Já snad radši vezmu světlici a vystřelím ji,
než absolvovat tohle.
Mám to dost nahnutý.
7 HRÁČŮ
TÝM ALFA – VYLOUČEN
TÝM ALFA – VYLOUČENA
TÝM ALFA – VYLOUČEN
JEDINÉ PRAVIDLO
TÝM BRAVO
TÝM BRAVO – VYLOUČENA
TÝM BRAVO – VYLOUČEN
HRÁČI MUSÍ BÝT V TÝMU
TÝM CHARLIE – VYLOUČEN
TÝM BRAVO – VYLOUČENA
TÝM CHARLIE
TÝM DELTA
TÝM CHARLIE – VYLOUČENA
ABY VYHRÁLI MILION DOLARŮ
TÝM DELTA
ZBÝVAJÍCÍ ČAS DO POSLEDNÍ VÝPRAVY
Co řekl k tý projížďce?
Prý to chtěl udělat celou dobu.
Zmizel i s lodí, i když je pro nás klíčová.
- Vyděsilo nás to. - Vypařil se.
Jsme jeden tým.
Říkáme si navzájem, co budeme dělat, kam se vydáme.
- Jo, je divný vyplout potají. - Nikomu nic neřekl.
Člověk si říká, proč člun sebral potají
a co dělal v Bravu?
Chce přeběhnout?
- Nemám slov, brácho. - Ani já ne.
Necháme si ho?
Co?
Joeyho?
Ty bys ho rád vyhodil, co?
- Jo. - Jsi rozhodnutej.
Tak co uděláme?
Josephe, co uděláme?
TÁBOR DELTA
TÁBOR BRAVO
Když jsme Joeyho odmítli, čekal jsem, že možná uslyšíme světlici.
Jo, já taky.
Jestli to Delta zjistí,
bude muset skončit, protože ho vyhodí z tábora.
A teď už ví, že sem nemůže.
Ale upřímně, jak naivní je to tým?
- Že jim to nedošlo? - Jo.
Jestli ví, že tu Joey byl, budou vůči němu podezřívaví.
Myslím, že až se vrátí, prokouknou ho a vyhodí.
Když Joey řekl: „Prosím, neříkejte Deltě, že jsem tu byl…“
Jsem chlap. Mám morální zásady.
Jsem čestnej.
A on na mě nepůsobil jako čestnej člověk.
Jo.
Takže kdyby přišel někdo další z Delty
a zeptal se, jestli tu Joey byl…
Joey mě požádal, abych to neříkal, což neudělám.
- Ale nebudu lhát. - Přesně.
- Moje řeč. - Takovej nejsem.
Na to jsem moc čestnej.
Taky bych chtěl věděl, jestli se mě někdo chystá zradit.
Jo.
Tady poznáš z jakýho jsou lidi těsta, když hladovíš a…
- Jo. - …pořádně se nevyspíš.
A když se ještě hraje o milion dolarů.
Přesně, vybarví se.
Aspoň můžu být hrdej na to,
že mi hra nevlezla na mozek a nezměnila mě.
Jo. Držíme se svých zásad.
TÁBOR DELTA
Nazdar, kapitáne.
Zdravím.
Hodíme pokec, nebo dáváš oraz?
Čekám, až dohoří oheň.
Do velkého finále zbývá 24 hodin.
Může to být závod,
hledání pokladu, cokoli.
Asi jsem na vás udělal špatnej dojem.
Fajn. Řeknu ti to na rovinu.
Tím svým tajným výletem sis pěkně zavařil.
Jo.
Když jde o prachy, lidi dělají různý šílenosti.
Ještě chvíli a nevydržím to.
Co uděláš? Odstoupíš, nebo přeběhneš?
Já prostě…
Jenom…
Řekni pravdu.
Mám Josepha rád.
A chci týmu říct,
že jsem zkusil přeběhnout k Bravu.
Ale čemu tím pomůžu, když přiznám, že jsem s nima mluvil?
Vydržel jsem tu tak dlouho, že už to chci dotáhnout do konce.
Stejně nemám pocit, že bych je zradil.
Nemám potřebu se jim s tím svěřovat.
Jel jsem do Brava, pravda.
Chtěl jsem se tam podívat.
Byla to průzkumná mise. Nic víc.
- Jakej mají tábor? - Co?
Jakej mají tábor?
Obcházeli skály a hledali kraby.
Vypadali jako zombie.
Byli vyčerpaný.
Byli…
Ptal jsem se, jak to vidí,
když je konec za rohem.
A co říkali?
Že budou bojovat. Že vyhrajou.
Ten Joey…
nechal jsem ho plácat.
Ani jsem to nechtěl slyšet protože vím, že to není celá pravda.
Nevím, jestli chtěl přeběhnout, nebo ne. Ale kašlu na to.
Poprosil jsem Boha, ať mi dá znamení, ať mi poradí.
Takže…
jsem ho hezky v klidu poslouchal.
Dodala ti ta návštěva motivaci?
Ne.
Nevím, co to se mnou je. Dolíhá na mě únava.
Kámo, máš přece ženu, děti.
Víš, jaká příležitost se ti tady naskytla?
Nebudu lhát. Byl jsem zklamanej, smutnej.
Ale jsem věřící a snažím se nesoudit druhé.
A nepochybovat o nich.
I když nechci, věřím v odpuštění.
Takhle já žiju.
Něco ti povím.
Tuhle hru můžeš hrát po svým.
Jo.
Neexistujou pravidla. Je to na tobě.
Ale nenech si to kazit tím, že moc přemejšlíš.
Jo.
Ani jeden člen týmu tu není ze sobeckých důvodů.
Každej večer mluvíš o svý rodině.
Řešíme, co bychom udělali s výhrou.
Hrajeme za rodiny, matky, otce, děti.
- Nikdo neřekne: „Koupím si Ferrari.“ - Jo.
Všichni jsme tu, protože chceme od života něco víc.
Tak musíš zabrat.
Pořádně zaber.
Stojí to za to.
Stojí to za to, brácho.
V žádným případě to nevzdám.
S tebou ani se zbytkem týmu. Nevzdám to s váma.
Všichni to tu máme těžký.
Aljaška je drsná.
Každej se stresem, bolestí a úzkostí bojuje jinak.
Ale já prostě nemám to srdce poslat někoho domů.
Leda by provedl něco vážnýho.
Vyhodím jen toho, kdo ublíží týmu nebo někomu z nás.
Joey, máš na to.
Jsi dobrej chlap.
Já vím.
Upřímně, čekal jsem úplně jinej přístup.
Přišel za mnou Joseph.
Podpořil mě a řekl mi přesně to, co jsem potřeboval slyšet.
A požádal mě, abych zůstal.
Podle mě ani neví, jak moc mi tím pomohl.
Bude to dobrý.
Hej, Joey!
Zůstaň s náma, zatni zuby a vyhrajeme to.
Poslouchal jsem vás. Máš na to.
Zaber.
Zvládneš to. Já ti věřím, kámo.
Díky.
A pak přišel Horal a objal mě.
Co dokáže jeden, dokáže i druhej. Máš na to.
Zůstaň s náma. Vím, je to těžký. A bude to ještě těžší, ale my to dáme.
Trochu se stydím…
že jsem zkusil přeběhnout do Brava, kde mě odmítli.
Zatímco můj tým mě přijal s otevřenou náručí.
Byl jsem zlomenej, ale jejich podpora mě postavila na nohy.
Zrovna to s Joeym probírají.
Myslíš?
Snaží se zjistit, proč potají odplul.
Jo.
Ericovi je těžký vyvrátit, co si vezme do hlavy.
Ale nesmíme dopustit, aby svým přístupem kazil morálku týmu.
Myslím, že je to ten typ člověka, co neumí přemýšlet dopředu.
Očividně.
Jo.
Musela jsem se ozvat a zjistit, jestli by tomu byl nakloněnej.
Já tomu nerozumím.
Jasně. Chtěl jsi odpovědi.
Ale Joey přemýšlí jinak než my.
Joey se snaží, jak nejlíp umí.
A lidi nezměníte.
Musíte přijmout to, jací jsou.
Byla to od něj hrozná blbost.
Jo.
Ale blíží se konec a Joey byl pro tým velkým přínosem.
A tak si říkám,
že bychom se měli smířit s tím, jakej je.
Chápu tě a souhlasím.
Jestli všichni souhlasí, nepošlu ho domů.
Jo.
Nechci ho vyhodit.
Kdybych věděl, že to necháte být…
Přesně.
Abych pravdu řekl,
můj tým mi uštědřil cennou lekci.
Mohli mě vyhodit v prvním týdnu, kdyby chtěli.
Byl jsem pěknej mrzout.
Dopřáli jste mi čas zapracovat na sobě.
A jsem vám za to vděčnej.
- Jo. - Moc si toho vážím.
Jo.
Odpustili mi a přijali mě mezi sebe. Joey si zaslouží to samý.
Takže…
Díky, žes mi pomohla.
- Jo. - Probrat to.
Jasně.
Já… To už tak nějak k mojí roli tady patří…
- Jsi naše matka Tereza. - Neutrální článek.
- Matka Tereza. - Matka Tina.
Už tu budeme jen 24 hodin.
- Je to tady. - To byla ale jízda.
- Naprosto neskutečná. - Jo, bylo to šílený.
Jsem jen kluk z Texasu, co se snaží přežít.
Nemůžu se dočkat.
Taky už se těším.
Můžeme vyhrát milion.
To je pořádnej balík.
Možná bych si koupil další dům.
A ty si můžeš koupit tak pět lodí.
Jo, pár jich určitě bude.
- Mohl bych si koupit nový auto. - Já chci cestovat.
Další káru pro manželku.
Ty bláho.
- Asi se rozbrečím, až ji uvidím. - Jak se jmenuje?
- Adrienne. - Adrienne.
Budu jako Rocky Balboa.
Hej, Adrienne.
Já to dal!
Už nikdy nebudu brát život jako dřív.
Nikdy jsem si nevážil jídla jako teď.
Už dva týdny v kuse mluvím o sendviči s burákovým máslem.
- Jo. - Hezky křupavým.
Dobrota.
Teď bych tu sklenici burákovýho másla přehnul.
- Hej, kluci! - Co se děje?
Konečně jsem se vykadila!
Dneska bude dobrej den, lidi.
- Teda. Byl to skvělej pocit. - Pěkný.
- Chvála Pánu. - Vím, že to nechcete slyšet.
Žádný takový. Všichni jsme na to čekali.
Měli jsme o tebe strach.
Nerad přerušuju veselí, ale poslouchejte.
Slyšíte to?
Vrtulník.
Jen poleť.
Letí sem vrtulník. Sakra.
Co asi shodí, brácho?
Co nám nesou?
No jo.
- Je to tu. - Je to tady.
Buší mi srdce.
A do háje.
Kam zmizel?
Do lesa.
Celej tým byl u vytržení.
Včetně mě. Co nás asi čeká?
- Neshodili to do stromů. - Vidím to!
Jak jsme uviděli vrtulník, říkám: „Show začíná.“
- Mám to. - Našels?
Jo.
Okamžik pravdy.
To je ono.
- Co to je? - Já nevím.
- To je ono. Tak se podíváme. - Co to je…
- Dobrý. - Máme mapu.
„Hráči, jste připraveni na konec?“
Si piš!
„Cesta za osudem a milionovou výhrou
začne s východem slunce.“
„Přibalte si kompas, tuto mapu a silnou vůli.
Vydrželi jste až doteď. Přišla chvíle porazit poslední soupeře.“
„Musíte začít a skončit jako tým.“
Čeká nás závěrečný závod a Delta má šanci na výhru.
Vážně.
Morálka je vysoko.
Sice jsem to zkusil s Bravem,
ale jsem rád, že jsem si nezavřel dveře do Delty.
Ať už vyhrajeme, nebo prohrajeme, do konce dojdeme jako jeden tým.
- Už je to tady, lidi! - Konec je na dosah.
Posledních pár hodin.
Po vyčerpávajícím měsíci bojů s živly
a překonávání fyzických i psychických možností
čeká týmy Bravo a Delta poslední zkouška.
Závod do cíle…
Bude to pořádná štreka.
…který rozhodne, kdo si odnese milion dolarů.
Budeme muset doplout na start do zátoky a pak vyrazit pěšky.
Oba týmy se utkají na oddělených 11 km dlouhých trasách.
Každý se bude potýkat s jinými překážkami,
které prověří jejich odolnost a orientační smysl.
Odsud budeme muset dojít sem do týhle menší části.
Asi tu teče řeka.
To je maskek. Klidně se v něm můžeš utopit.
Bude tam bažina. Šlápneš do díry…
Musíme držet pohromadě.
Poslední výzva nebude žádná hračka.
Ale pět hlav je lepší než dvě.
Škoda, že nemáme mřížku na odhad vzdálenosti.
Nebudeme schopní určit, kde zatočit.
Joey a já se vyznáme v navigaci.
Umíme používat kompas a číst v mapě.
Snad umí používat kompas.
Co to je?
Asi kompas.
Jsem dost nervózní.
S kompasem to ani jeden moc neumíme.
Slunce vychází tamhle.
Tak to bude východ.
- Snažím se to vymyslet. - Jo.
Chci vyhrát a odnést si peníze.
Nechci to celý prohrát jen proto, že se cestou ztratíme.
Super.
Pojď se chystat.
Musíme nabrat dostatek energie.
Přivez nám 50 krevet.
Tuším, že se zadaří.
Chci nějakou velkou.
Něco mi říká, že dneska se zadaří.
Ach jo. Hrozně fučí.
Veslování mu nejde.
Vidíš, jak neumí pořádně zabrat?
Každej pádluje jinak. Jak má namakaný ruce.
Záleží, jak trénuje.
Šéfe…
co nás zítra čeká?
Co nás zítra čeká?
Jo.
To samý co dneska.
- „Ovládneme svět.“ - „Ovládneme svět.“
Já věděl, že to řekneš.
Kuchař a Horal.
Zítra spolu dobijeme svět.
Zítra se rozhodne v pěším závodě.
Já jsem nejslabším článkem našeho týmu. Mám špatný nohy. Potřebuju nový koleno.
Dávali mi dokupy kotník.
Tak z toho mám trochu strach.
Ale stejně jsem na náš tým pyšnej.
Podle mě to máme v kapse.
Cíl je na dohled.
Jak si s ním ta vlna pohrává.
- Dostal tu dost zabrat, co? - Je vidět, že na to není zvyklej.
- Protože je… - Jo.
Ale sleduj.
Já Joeymu věřím, že je upřímnej. A ostatní taky.
Chce být součástí týmu a konečně pochopil, jak tu fungujeme.
A…
Já jsem tu pro něj. Nebojím se mu otevřít.
Jsem na tým hrdej.
Zvládli jsme to tu, protože jsme drželi spolu.
Něco takovýho dokážou jen jedinečný lidi.
Jedinečný jsme.
Jsem rád, že jsem u toho mohl být.
Dík, že sis mě vybral.
Já děkuju, že jsi tu. Bez tebe bych to nedal.
Takový dobrodružství už nikdy nezažijeme.
TÁBOR BRAVO
Poslední noc ve vigvamu.
Poslední noc v aljašský buši.
Bylo to náročný.
Bavilo mě to, ale…
Nebyla to žádná sranda.
Zítra je náš velkej den.
Podívej na nás. Dva kluci z Texasu, co si odnesou 500 000.
Podle mě to svět přeje Drakeovi a Drewovi.
Jo, taky nám to přeju.
Cíl je na dohled.
No jo.
Nechci provokovat, ale možná chci.
Všechny, co to vzdali, porazila modelka z Kalifornie.
Jo, vyhrajeme!
- Jsem na vás hrdej. - Díky.
- Ale fakt. Jsem na vás hrdej. - Díky.
DEN 32 – ZATAŽENO 6:50 – 2 STUPNĚ POD NULOU
Kolikrát ses probudil…
A měl jsi možnost vyhrát milion?
Přesně.
Hlavně musíme pořádně pít.
Rozkaz, kámo!
Dneska nás čeká poslední výzva.
Hlavou se mi honí spousta myšlenek.
Už se těším, že pojedu domů.
Ale taky jsem nervózní, že nám ten kompas ani mapa nepomůžou.
Rozhodli jsme, že navigátor budu já.
Bude to stát na mně.
Jde o všechno.
Buší mi srdce.
Celé ráno se modlím k Bohu, aby mi dodal sílu.
Drakeu, nakopeme jim zadek?
To si piš.
Tak čau, čapko!
Měj se, vigvame.
Díky Sammymu za nápad,
ale je čas jít dál.
Padáme.
Poslední… sbohem.
Čeká nás dlouhá, upršená cesta.
Nebudu chvátat.
Želva a zajíc.
- Tino, máš kompas? - Jo.
Konečně je to tady. Cíl máme na dosah.
Je čas vyrazit a vyhrát.
Budu hlídat, abychom nikomu neutekli.
Díky. Je mi jasný, že tu a tam zpomalím.
Já vám nevím. Tým Bravo je mladej.
Nejspíš půjdou rychleji než my.
Ale my jsme zase chytřejší. A celou dobu na tom stavíme.
Nevadí, že se pomodlím?
Jen se modli.
- Začni. - Otče na nebesích, děkujeme ti,
že jsi nás tu seznámil s úžasnými lidmi.
Modlíme se, abys nás držel dál od nebezpečí. Jak tým Bravo,
tak tým Delta.
Modlím se, abychom vyhráli.
Zasloužíme si to za naši čestnost a zásadovost.
Ve jménu Ježíše Krista, amen.
- Amen. - Amen.
Ne vždycky rozhoduje rychlost a svaly.
Musíte udělat správné rozhodnutí ve správnou dobu.
A vyhrajete.
Tak jdeme.
Poslední výprava.
To dáme.
Jde se na to.
Před začátkem závodu se musí oba týmy přesunout na start
do severního koutu zátoky.
Ty jo, fakt to vydržela.
To jo.
Nezakřikni to.
Bravo i Delta čeká 11kilometrový pochod k severnímu břehu,
ale každý tým se bude potýkat s různými nástrahami náročného terénu.
Už je to tady.
TÁBOR BRAVO
Jdeme na to!
Tým Bravo se bude muset prodrat velmi hustým lesem,
překonat mokřady a vodní toky, aby se dostali do cíle.
Musíme to zvládnout psychicky i fyzicky.
- Je to jedinečnej zážitek. - Je to paráda.
Na západě čeká Deltu řidší les a méně toků,
což jim usnadní orientaci.
Největší výzvu pro ně představuje rozlehlý maskek
neboli travnatá bažina,
která otestuje jejich obratnost a vytrvalost.
Budete mi chybět.
Bylo to skvělý.
Já nic neříkám. Slíbil jsem ženě, že nebudu řvát.
Můžem? Raz, dva, tři.
A je to.
Mám nervy.
Já taky.
Oba týmy dorazily na start…
Bravo, dejte si na nás pozor!
…a závod o milion dolarů může začít.
Tak jo.
- Můžeme, hoši? A dámo? - Jo.
Jsme připravený.
- Nesmíme to přepálit. - To jo.
- Poběž. - Už jdu.
Teď doleva.
Tak jo. Sever je tady.
Musíme jít tudy rovně.
- Tudy. - Skrz les?
Jo, musíme tudy.
Pravá, nebo levá?
Musíme jít…
Tohle je…
Tady je sever. Musíme tudy.
Drake šel první a udával tempo.
Má delší nohy, takže chodí rychleji.
Na začátku jsem mu řekl, ať nasadí tempo, že se budu držet.
Tak jsem šel za ním s kompasem.
Mapa nám řekla, že je po cestě řeka, které se můžeme držet.
Tak jdeme zhruba správným směrem.
Bravo čeká cesta na sever.
Kopíruje řeku, která v cíli ústí do delty.
Ale mezi nimi a řekou
stojí hustý les bez vyšlapaných cest.
Počkej.
- Tudy rovně. - Jo.
Tak jdeme.
- Fajn. - Pojď.
Přiznávám, že jsem se měl naučit orientovat v přírodě a používat kompas.
Víc doprava.
Jen tak dál. Vyjdeme to a pak se dáme doprava.
Stačí sejít o pár stupňů z cesty a dostanete se do prekérní situace.
Kouknu, kam jdeme.
Sever je tady.
Snad.
Já se vždycky řídil podle slunce,
a tak jsem poznal, kde je sever, jih, východ a západ.
Ale tady je zataženo a slunce není vidět.
Nemáme jít víc doprava?
Co já vím?
Vyhraje to ten, kdo má lepší orientační smysl…
Musíme tím lesem projít, ale za chvíli už budeme u řeky.
- Pořád rovně? - Jo.
…a kdo se líp vyzná v téhle mapě
a pomocí kompasu se dostane do cíle dřív.
Cože?
Jasně. Jdeme.
Zatímco se Bravo prodírá náročným lesním porostem,
Delta pokračuje v cestě na západ.
Tak jo. Půjdeme podél vody až nahoru.
První část cesty Delty není komplikovaná.
Vede na západ kolem potoka, kde je první styčný bod, bobří přehrada.
Ale terén skrývá několik překážek.
Bacha.
Bažina.
Vyrazili jsme do terénu plnýho bahna, který se lepilo jak soply.
Snadno vám na něm ujede noha.
Málem jsem si vymknul kotník.
Bacha, díra.
Ty bláho.
Tady jsou další dvě.
Rostla tam vysoká tráva, tak jsme museli zvedat nohy.
A taky klouzala.
Byl to boj, sotva jsme vylezli z lodi.
Dobrý?
A mě bolela noha. Škubalo mi v ní.
Snažil jsem se na to nemyslet.
Jsme tým, musíme zabrat.
Horale, pak že máš špatný koleno.
Že jo?
Je třeba se do toho opřít. Musíme Bravo porazit.
Všichni z týmu to berou stejně.
Nasadil jsi tempo. Super.
Hlavně musíme jít správně.
Ještě jsem bobří přehradu neviděl.
Řiďte se mapou.
- Jdeme podél potoka. - Jo.
Hele, vidíte to?
Jedna bobří hráz za druhou.
Ty bláho.
Obří bobří přehrada.
- Dobrá přehrada. - Moc hezká.
Přestože Delta postupuje pomaleji, jejich stálé tempo se vyplatilo.
Jsou první, kdo se dostal k orientačnímu bodu,
aby si mohli ověřit, že jdou správně.
To je neskutečný.
Tumáš.
Krásná práce.
Tím získali náskok před Bravem,
než se vydají do hustého lesa.
- Tady to začneme stáčet? - Ano, pane.
- Bobří přehrada… Musíme na sever. - Sever je tudy.
Jsi v pohodě, T?
- Jo, dobrý. - Počkáme na tebe.
Čekala jsem, že to moje tělo bude zvládat líp.
Rozhodně teď nechci můj tým zpomalit.
Nemám vzít ten kompas já?
Nic mi není.
Jenom jdu pomalejc než vy.
Sleduj. Tady je ta přehrada.
- Musíme jít tudy. - Tudy?
Musíme to stočit na severozápad, tak půjdeme tudy.
Jdeme na sever.
Delta se s drobným náskokem vydává na sever.
Na východě Bravo stále ještě hledá první orientační bod.
My se nevzdáme!
Já se nikdy nevzdám!
O Deltě nic nevíme, ale musíme zabrat.
Oba jsme se shodli, že nemůžou jít tak rychle jako my.
- Ten milion je náš! - To si piš!
Snad už jsme tu řeku nepřešli.
Ale stejně mi přijde, že jsme nic neušli.
Jestli to nebyla ta řeka… Jo, mapa!
Do háje.
Oba jsme věděli, že jakmile najdeme řeku,
zorientujeme se a půjdeme podél ní až do cíle.
Musíme tím terénem projít a najít ji.
Jdeme z kopce. Za chvíli tu musí být.
Jo.
Rozhlídneme se.
- Rozhlídneme se. - Tady se dá přejít.
Je tu míň stromů.
Tudy to nepůjde.
Nechoď sem.
Vůbec nechápu, co se stalo.
Došli jsme na místo, kde měla být řeka, ale našli jsme přehradu.
Já myslel, že už jsme ji dávno přešli.
Myslel jsem, že už jsem ji viděl.
Já se z toho zblázním!
To znamená jediné. Otočili jsme se a vyrazili špatným směrem.
Ta mapa mě úplně zmátla. Do háje!
Jde o všechno.
Je to hroznej pocit se ztratit.
Ten les je hrozně hustej.
- Chceš jít po trávě? - Nevím.
Musíme z toho lesa pryč.
Tým Bravo se nedokázal v hustém aljašském pralese zorientovat
a zcela sešel z cesty.
Delta mezitím získává větší a větší náskok.
Bažina.
Špičky do stran.
Zvládá to T?
- Jsi v pohodě? - Už jdu.
- Dobrý? - Jo.
Jsem vzadu a hlídám, ať ti neutečeme.
Kam to sakra jdeme?
Vypadá to jako les.
- Trochu jsme odbočili. - To snad ne.
- Kde to jsme? - Co se děje?
Jsme na rozcestí. Můžeme doprava, nebo doleva.
Koukněte na mapu i kompas.
- Na sever. Musíme jít na sever. - Dobře.
Sever je tamhle, jak je ten kmen.
Vždyť říkám. Na břeh a na sever.
To ne. Nejdřív byl ten rybník.
- Ukaž. - Já to viděl.
- Když půjdeme sem… - Vím, jak vypadá.
- Bravo se blíží. - Já vím. Kudy chceš jít?
Chci vyrazit, dojít tam jako první a porazit Bravo.
Peníze pro mě nebyly nikdy důležitý.
Ale takovouhle částku nedostanu z hlavy.
- Podívám se na mapu. - Musíme na sever.
Kde jdeš?
Hej, Horale.
Zastav.
Zaberte.
Máme na kompasu sever?
Jdem na sever?
Ne, jen nabral čáru a my jdeme za ním.
- Počkej, Horale! - Hej.
Jdeme tudy.
Sever je tudy.
Já vím, kde je sever.
Kam to jde?
Tady nahoře je mýtina. Nemusíte se ničím prodírat.
Počkat!
Počkat.
Měl by zpomalit.
- Musíme držet u sebe. - Zpomal!
Místo předem naplánované trasy
se Brendon rozhodl jít přímou cestou. Ale nebude to zadarmo.
Nyní je čeká delší cesta lesem a navíc do kopce.
Mezitím se Bravo dál marně snaží dostat z lesa.
- Počkej. - Co?
Jsme tady. Teda myslím.
Jsme naštvaný.
Všechno vypadá stejně.
Přišlo nám to snadný. Mysleli jsme, že jdeme dobře.
Ale sešli jsme z cesty.
Já bych šel na severozápad.
Rovnou za nosem.
Za nosem.
Podle mě jsme od začátku šli moc na východ.
To byla blbost.
Když mi to došlo, museli jsme jít na sever.
Sever je tudy.
Jdeme!
Bravo se snaží zorientovat,
zatímco Delta svůj náskok navyšuje díky Brendonově vražednému tempu.
Opatrně.
Bacha, jsou tu díry.
Pozor, kam šlapete.
Ujal jsem se vedení.
Cesta se dost klikatila, tak jsem to chtěl vzít rovně přes kopec.
Pojď, T. Už budeme nahoře.
Už ani nevím, kam jdu. Nemůžu.
Tina dál zaostává.
Musíme počkat na T. Má kompas.
Ten nepotřebuju. Vím, kde je sever.
Bez rozmyslu jsem vyrazil kupředu. Ani jsem se neohlížel.
Myslel jsem, že jdou za mnou. Ať přidají.
Čekal jsem, že budu nejpomalejší.
Pardon, že se vleču.
To je dobrý. Hlavně nezastavuj.
Horale!
Já šel s Tinou
a sledoval jsem, jak čím dál víc zpomaluje.
Všichni mi utečou.
Cože?
Hej, počkejte!
Nejsem tak rychlá jako oni.
Horale!
Tina?
- Už jdu. - Jsem tu s ní.
Brendon se rozběhl,
ale Tina mu vůbec nestačila.
Už jsme na vrcholu. Sejdeme dolů do toho maskeku.
Kam jsi zmizel?
Tady jsem.
Do háje.
Jak stálo v pravidlech, Delta musí do cíle dorazit jako tým.
Kam jdeš?
Kam jdeš, brácho?
Co děláš?
Jdu na sever.
Poslouchej.
Počkej na ně.
Musíme počkat.
Zaber, T.
Zabírám.
Ale musím opatrně, abych neslítla.
Musíme s Tinou zpomalit.
Musíme porazit Bravo.
Koukal jsem na ni. Nedává to.
- Já vím. - Musíme trochu zpomalit.
Já se snažím, jen jsem pomalá.
Teď už můžeme zpomalit, když půjdeme z kopce.
Díky.
V tu chvíli mi bylo jasný, že Tina už nemá vůbec energii.
A nejspíš za to můžu já, protože jsem vyrazil moc rychle.
Asi bych se vám měl omluvit.
Klidně si odpočiň.
Došlo mi, že jsem sobec.
Nejsem v tom sám.
Nechal jsem se unýst. Tak pardon.
Pardon.
Ta holka se nevzdává. Vím, že to dá.
Ale tímhle tempem bych ji úplně vyšťavil.
- Tak jo, já můžu. - Už tam budeme.
- Jdeme. - Tak dolů?
Dolů to pro ni bude jednodušší.
Tak jdeme.
Chvíli půjdu první já.
Tino, nasaď tempo.
Za chvíli mě předejdeš.
To je v pohodě. Musím zpomalit.
Jo, vidím to.
Co?
Vidím, kudy vyjdeme ven.
Nahoru a pak doprava.
TÁBOR BRAVO
Tady je mýtina.
Super.
Našli jsme to.
Jsme tu.
Jsme tady.
Koukej, tady.
Tým Bravo konečně vyšel z lesa
a úspěšně se zorientoval v mapě.
Musíme jít dál.
- Skrz tohle? - Jo.
Tady bychom měli dojít k řece.
Stačí se držet mimo les.
- Jdeme. - Jo.
- Už tam skoro jsme! - Jsme v půlce!
- Už tam budeme! - Jsme v půlce!
Kontrolujte kompas.
Bacha, díra. Jsme v maskeku.
Jo, tohle je rozhodně maskek.
Tady končí sranda.
Už takhle jsme dostali zabrat.
Ale pak přišel maskek.
To si snad dělají srandu.
Opatrně.
Všude byla voda, tůně a závrty.
Pomalu.
- Dobrý, T? - Jo.
- Jo? - Jo.
Super.
S každým krokem člověk cítil, jak se mu země hýbe pod nohou.
A zároveň se propadá.
Děsně mě bolí nohy!
Je to brutál.
Je to náročný pro malý i vysoký.
Zastavíte a můžete přijít o botu.
Do háje.
Zasekla jsem se.
Pozor na bažiny.
Nikde není pevná půda pod nohama.
Některý díry ani nejsou vidět. Vypadají jako mokrá tráva.
Jeden špatný krok a jste v nich.
Propadávám se!
- Dobrý. - Snažila jsem se.
- Já vím. Je to… - Umrzne mi ruka.
Počkat, dám jí rukavice.
S každým dalším krokem mi přišlo,
že mi dřevění nohy.
Zaber, T. Už budeme nahoře.
Došla jsi až sem, teď to nesmíš vzdát.
Už jsem dál nemohla.
- Slyším řeku. - Jo. Jdeme.
TÁBOR BRAVO
No jo.
Jsme tu!
Podél řeky.
Našli jsme řeku a přišel čas zabrat.
Nejhorší část navigace máme za sebou.
Tak jo.
Tady ji přelezeme.
Ale moje boty přišly i o poslední známky voděodolnosti.
Když vlezu do vody, budu mít mokrý nohy.
Zaber!
Bojím se, že ty pohory ztěžknou.
Už teď mě bolí nohy jak blázen.
- To je moc široký. To nedám. - Jeden kámen, druhej.
A skok.
Skok o tyči.
Super.
Do háje, mám boty plný vody.
Skoč.
Trochu mi utíkáš.
Zrychli, Drew! Zaber!
Jeď do posledního dechu!
Cítil jsem, že zpomaluju.
Ale nemám na výběr. Nesmím zpomalit.
Musím zařadit další rychlost a pořádně zabrat.
Do posledního dechu.
Tak jo.
Musíme vyhrát.
Je to náš osud.
Přenesu tě na zádech.
Dělej.
Naskoč.
Jdeme!
Do posledního dechu, kámo!
Do posledního dechu!
Jdeme.
Přenesl jsem tě přes řeku.
TÁBOR DELTA
Do háje.
Tino.
Nebyla jsem na tom vůbec dobře.
Počkejte.
Je možný, že tam ani nedojdu.
Zaber, T. Už budeme nahoře.
Chyť se toho lana. Potáhnu tě.
Už nemám moc sil, abych ji mohl nést na zádech.
Ale nahoru ji vytáhnout zvládnu.
Tak jo.
Klidně se o mě opři.
Udělám cokoli, abychom do cíle došli jako tým.
Na ničem jiným nezáleží.
Tak pojď, T.
To dáš.
Je to lepší?
Jo.
Jdu moc rychle?
Dobrý.
Mám úžasnej tým.
Kdyby mě Brendon do toho kopce nevytáhnul,
asi bych tam nikdy nedošla.
Zaber, T.
Mysli na mámu. Potřebuje tě.
Já vím.
Zaber, zlato!
Neustále mi připomínali, co jsem zvládla a že to dělám pro mámu.
Kvůli ní tu totiž hlavně jsem.
Věděla jsem, že musím zabrat.
Podle mě tu ten maskek končí a teď nás čeká les.
- Už jsme skoro tam. - Jo.
No jo, maskek končí.
Už tam budem!
Spěcháme do cíle!
Domů!
Jde nám to skvěle. Jsme rychlý a postupujeme.
Zaber, kamaráde! Přidej!
Nepřenášel jsem tě přes dvě řeky, abys mě zpomaloval!
Zaber.
Jestli na konci budeš jásat a křičet,
dám ti facku. Po tomhle bys neměl mít energii na nic.
- Ty bláho, to vypadá na konec. - Jo.
Vidíš to?
Co? Asi jo.
- Ještě 50 metrů. Co tvoje nohy? - Poběž.
- Co nohy? - Zaber!
Jsi snad bábovka?
Přidej!
Nikdy to nevzdám!
Nevzdám to!
Zaber, Drakeu!
Tým Bravo dorazil k ústí,
čímž se jako první přiblížil k cíli.
Poběž!
Jsi snad bábovka?
Nebo si to aspoň mysleli.
Co to sakra je?
Co to je?
Co to má bejt?
Není v tý bedně vzkaz?
Otevři ji.
„Hráči, toto je vaše poslední výzva.
Vedle vás stojí nezapálený signální oheň.
Pomocí luku zapalte signální oheň, který zažehne světlici.
Tým, který jako první zapálí světlici, vyhraje Outlast.“
Panebože.
Poslední část výzvy prověří jejich schopnost přežít v přírodě.
Pomocí prehistorického nástroje na rozdělávání ohně
složeného z luku, vřetena a prkénka musí třením vykřesat jiskry.
Až bude oheň dost silný na to, aby zažehnul větve ve třech metrech,
dojde k zapálení kouřové světlice, která oznámí konec hry.
A vítězové si odnesou milion dolarů.
- Jdeme na to. - Do akce.
Ať to prkno nezmokne. Strč to všechno pod tu celtu.
- Jde o milion. - Musíme to dát.
Podobný luk už jsem někde viděl.
Viděl jsem, jak se to používá, ale sám jsem to ještě nezkoušel.
Musíme to nějak vymyslet.
Vřeteno, luk. Prkno drž nohou.
Do háje!
- Dej to špičkou nahoru. - Ne. Tím se otáčí.
Ukaž mi to. Špičkou nahoru.
Drake ani já neznáme základy přežití.
Vyrostl jsem v lesích, ale tyhle věci jsem nikdy netrénoval.
Nerozdělával jsem oheň třením větviček.
Snažím se nepanikařit.
Ukaž. Drž to.
Jo, pojď na to. Nemusíš tak tlačit.
Je mi jasný, že to bude chvíli trvat.
Ale Delta nás může kdykoli dohonit.
Ty tlač, já budu točit.
Drž to rovně. Musí to být rovně, Drew.
- Dobře. - Opři se do toho.
Dělej.
- Ještě. - Nakloň to trochu víc doleva.
- Dobrý. Můžeš zabrat? - Jo.
Počkej. Ještě trochu.
Vydrž. Do háje. Počkej chvilku.
Do háje!
- Dělej. - Musíš počkat, když říkám.
Sakra.
Po několika nezdarech
zbývá týmu Delta k cílovému pobřeží už jen 200 metrů.
Ale stále je čeká závěrečná výzva.
Ještě není konec.
Ani v nejmenším.
Panebože.
No tak, přidejte!
Hlavně, ať se ti nic nestane. Opatrně.
Nechci, aby kvůli mně všichni prohráli.
Poslouchej, vezmi si lepší.
Netlač.
Počkej, podíváme se na to.
Je to rudý. Chytlo to.
- Nesahej na to. - Neboj.
Nesahej na to a nefoukej.
Já tyhle základy přežití moc neovládám.
Třením jsem oheň nerozdělával.
A teď si to dost vyčítám.
Mělo mě napadnout, že tu na něco takovýho dojde.
Nech to rozhořet.
Kdyby se Deltě podařilo dojít do cíle,
je možný, že by ten oheň rozdělali do pár minut.
Foukej.
Tak nic.
- Musíme udělat další. - Fajn, zkusíme to znova.
Nechytlo to.
Do háje.
Tady to bude těžší. Chytni se mě. Projdeme to tudy.
Dobrý?
Ještě vydrž. Musíme vydržet do cíle.
- Nezastavuj. - To mi nedělej.
Já to všem prohrála. Je mi děsně.
To teď neřeš. Jsme tým.
To není možný.
Snažím se.
Ukaž.
Zaber. Vím, že je to těžký.
To dáme. Tentokrát to vyjde.
Tak jo.
- Fajn. Můžeme? - Jo.
Přenes ho tam.
A je to. Odnes to ven.
Držíš? Tak jdi.
Vytáhni kus dřeva.
Ne. To, jak tu stojí. Vytáhni ho.
Dávej bacha.
Zhasne to?
Zaber.
Vítr nám to kazí.
Musíme zapálit světlice, které jsou hrozně vysoko nad ohněm.
A do toho fouká vítr a odnáší plameny dál od nich.
Blbej vítr.
- Vidím mýtinu. - Jo.
Vidím mýtinu.
- Něco si tu udělám. - Opatrně.
- Já vím. - Radši pomalu.
Jak to jde?
- Už jdou. - Super.
Nechci to všem prohrát.
Stačí jít dál, Tino.
Už tam skoro jsme.
Už to bude.
Bacha, nesu další.
Neudus to.
No tak.
Bojím se, že nám to celý zhasne.
To bychom byli v háji. Prohráli bychom.
- Blbej vítr. Už to bude. - Něco mě napadlo. Podej mi pláštěnku.
- Co chceš dělat? - Přines mi ji!
- Udělám štít. - Proč?
Abych chránil oheň před větrem.
- Ať to nezhasne. - Neboj.
Ani nevím, kudy jít. Ale snažím se.
Už tam budeme, hoši!
- Jo. - Jo.
Jsme tu.
- Rychle! Zaberte! - Jdeme!
Vyhrajeme milion.
Drakeu, vyhrajeme milion.
- Už to bude. - Jo!
Panebože.
Panebože, Drakeu.
Drakeu!
- Snažím se. - Jsi silnější, než myslíš.
Já se fakt snažím!
- Zaber. - Teď to nevzdám.
- Jdeme. - Pojďte!
No tak!
Dělej!
- Dělej! - Dělej!
A je to! Dokázali jsme to!
Panebože, brácho!
Dokázali jsme to, Drew!
Vyhráli.
To nic. Nevzdali jsme to.
Nevzdal jsem to!
Já to taky nevzdal!
Díky, Bože!
Já to nevzdal!
Vyhráli. Je konec.
A já si říkal,
že jsem celej promočenej a zmrzlej. Chci domů.
Dali to.
Vyšla jsem z lesa a uviděla pláž.
Nejdřív jsem si všimla, jak se Joe tváří neskutečně zklamaně.
A moje srdce
se na chvíli zastavilo.
Rozbilo se na kousky.
Pardon, že jsem vám to prohrála.
Neomlouvej se.
Došli jsme do cíle.
Dali jsme to.
A pak mi došlo, že jsem je zklamala.
Zklamala jsem svůj tým i mámu.
A pak…
jsem se sesypala.
No tak, pojď sem.
Pojď sem.
Došla jsi to.
Máma na tebe bude pyšná.
- Bude pyšná. - Musíme k bedně.
Musíme do cíle.
- I tak na tebe bude pyšná. - Bojovala jsi statečně.
Vstávej, musíme dojít k bedně. Ještě nejsme v cíli.
Máma na tebe bude pyšná, uvidíš. A celej svět taky.
Už letí!
Vrtulník.
Ty bláho.
Vypadá to, že nám poslali peníze.
To jsou naše prachy!
Bože můj!
Tolik peněz jsem v životě neviděl!
Ty bláho!
Mami?
Ahoj. Vyhrál jsem milion dolarů!
Čau, zlato. Vytáhni červený kalhotky, jsem boháči!
Jsem boháči!
Panebože!
Jsou to jen peníze.
Vyděláme si jinak.
Dokázala jsi něco,
co žádná jiná ženská a ani většina chlapů.
Porazili nás a odnesou si peníze. Přeju vám to, hoši. Jste dobrý.
Jasně, že jsem chtěl vyhrát.
Chtěl jsem vyhrát pro tým.
Ale nebylo nám to souzený. Nevadí.
Pojď si lehnout, T.
Pojď.
Rozděláme to?
Jo, musíme.
Nevyhráli jsme, ale já to jako porážku nevidím.
Ještě musíme dokončit poslední výzvu, tak do toho dáme všechno.
Prostě to dáme.
Hele, máme tu všechno, co potřebujeme.
To dáme.
Už tu máme odvoz.
- Pojď sem. - Jedeme domů.
Jedeme za rodinama.
Jsem hrdej na sebe i na Drewa.
To bude paráda, brácho!
Dva hoši z Texasu to všem natřeli.
Zvládli jsme to.
Co ty na to, brácho?
Vyhrál jsem se svým bráchou milion.
Je to ta nejúžasnější…
nejkrásnější věc, jakou kdy můžete zažít. Je to super pocit.
Je to…
Ani to neumím popsat.
S Drakem budeme kámoši na celej život. Budeme si pomáhat.
A tu výhru si užijeme společně.
Už nám to nikdo nevezme.
Nikdo.
Jedeme domů.
Gratuluju, hoši!
Tak jdeme na to, kapitáne.
- Nevyčítej si to. - Jo, nemáš si co vyčítat.
I když jsme prohráli, pořád jsme to museli dokončit.
Dostali jsme se až do konce, tak to dotáhneme.
Zapálíme oheň.
Bylo by veselejší, kdybychom vyhráli, ale dokončili jsme to.
To si piš.
Brendon se do toho pustil a hned ten oheň rozdělal.
Jo!
Když ho rozdělal, spadla nám z ramen obrovská tíha.
Je konec. Je po všem. Fakt jsme to zvládli. Přežili jsme.
Nebyli jsme první, ale dojeli jsme to.
- Hráli jsme dobře. - Hráli jsme skvěle.
Bylo to dobrý, ale dlouhý.
Konečně. Ale dotáhli jsme to společně.
Jo.
To ujde.
Od začátku jsem říkal, že si udržím svoje morální zásady.
A to jsem splnil.
Takže já osobně vyhrál.
Pro mě to bylo vítězství.
Jedeme domů.
Máme o čtyři kamarády víc. A to je hlavní.
Bylo to psychicky neskutečně náročný. A myslím, že pro všechny.
Můj tým mi bude chybět.
Vzájemně jsme se drželi nad vodou.
Trpěli jsme, smáli se.
Měli jsme lepší i horší chvilky. Hádali jsme se.
Ale nakonec nás to tu spojilo. A to tak, jako už dlouho s nikým.
Nejsme jenom kamarádi. Jsme rodina.
Od prvního dne jsem chtěl hrát naplno. A dotáhnul jsem to do konce.
Už dávno jsem tu neměl být.
Ale něco vám povím.
Jsem všem v týmu Delta moc vděčný za to,
jak ke mně byli laskaví.
Na začátku jsme řekli,
že to spolu dotáhneme do konce.
Bez nich bych se do cíle nikdy nedostala.
Moc si toho vážím. Ukazuje to, že Delta jsou srdcaři.
Nečekal jsem, že si tu najdu přátele, ale…
pár dobrých jsem tu našel.
I když to bylo náročné,
nejtěžší na tom všem
je konec.
Budeme rodina. Navždycky.
Navždy v mém srdci.
Hoši, na druhý straně duhy na nás čeká whisky.
Super!
Překlad titulků: Anna Farrow