‫- יום 30, מעונן‬ ‫9:40, 2 מעלות -‬
‫לעזאזל.‬
‫לאן מר קוקו נעלם? הוא בסדר?‬
‫מה קורה פה?‬
‫הוא הלך להביא עצים למדורה או משהו?‬
‫ג׳ואי במחנה בראבו.‬
‫מה?‬ ‫-שמעת אותי.‬
‫הוא לא שחקן קבוצתי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא סומך על זה, אחי.‬
‫כן.‬ ‫-אני לא סומך על זה.‬
‫קיבלנו אותך בבית שלנו.‬
‫אירחנו אותך, בנאדם.‬
‫לא הייתה לך סיבה פשוט לקום וללכת.‬
‫ידעתי שמשהו לא בסדר איתו.‬
‫הייתה לי תחושה כזאת מהיום השלישי.‬ ‫לכן הייתי מגעיל כלפיו.‬
‫מדובר בהרבה מאוד כסף, הוא מתנהג מוזר…‬
‫דבר כזה יפנה לפרצוף שלך הרבה מאוד רובים.‬
‫ואולי אני טועה.‬
‫עכשיו, אני מודה בטעות שלי…‬
‫אני שופט אותו.‬
‫לא נגיע למסקנות עד שנתחיל לדבר‬
‫ונשאל למה הוא לקח את הסירה.‬ ‫-כן.‬
‫אני אודיע לכם מה קורה.‬ ‫-טוב.‬
‫הוא לא סומך עליו.‬
‫לעזאזל.‬
‫אני לא יודע, אחי. אני מבולבל.‬
‫המשחק ילך ויתדרדר.‬
‫הוא יתדרדר.‬
‫אפילו לא ביס.‬
‫שטתי למקום ההוא.‬
‫כן.‬ ‫-אחי.‬
‫ואז…‬
‫התחלתי לשייט ואז לקחתי סיכון באזור הסלעים.‬
‫בוא נעצור את השטויות עם הסירה…‬
‫כן, היא מתחילה להיות…‬
‫לא, אני עוצר את זה פה וזהו.‬
‫טוב.‬
‫כן. מה שעשית הבוקר…‬
‫הסירה נעלמה פתאום בלי רעש, בלי כלום.‬
‫לא שמענו את זה. לא אמרת לנו…‬
‫באמת שהייתי…‬ ‫-״תקפצו לי״ או משהו, ״פשוט עזבתי״?‬
‫באמת יצאתי לדוג‬
‫ואז ניסיתי לדוג ליד הסלעים ההם.‬
‫וניסיתי לעשות את זה,‬ ‫ובשלב הזה התחת שלי פשוט כאב, אחי.‬
‫ג׳ואי, אני באמת לא מאמין‬ ‫למה שאתה אומר לי עכשיו.‬
‫ראיתי אותך שם. גם בראבו היו שם לרגע, נכון?‬
‫בסדר.‬ ‫-מה זה היה, לעזאזל?‬
‫רציתי ללכת. אמרו לי שאני לא יכול.‬
‫אתמול בערב דיברנו רק על בראבו, מה מצבם.‬
‫כולם מניאים אותי מזה בכל פעם. ברנדון…‬
‫היינו מניאים אותך מזה שוב.‬ ‫-אני יודע.‬
‫כי אנחנו לא רוצים לדעת. לא אכפת לנו.‬
‫כל אחד מאיתנו הוא חבר צוות.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מודיעים לכולם לאן אנחנו הולכים‬ ‫ואתה לא עשית את זה.‬
‫רציתי להגיע לשם…‬ ‫-והנה אתה סוטה מהנושא.‬
‫אתה קיבלת את ההחלטה הזאת.‬
‫מובן.‬ ‫-כסף גורם לאנשים לעשות דברים מוזרים.‬
‫עכשיו אנחנו מפקפקים במניעים שלך.‬
‫אני מבין. אני מבין איך זה נראה.‬
‫אנחנו נשאל אותך הרבה שאלות היום.‬
‫בסדר.‬ ‫-אתה יכול לצאת לסיבוב.‬
‫כאילו, די הצעתי את עצמי,‬
‫אבל הם לא צריכים לדעת את זה.‬
‫בשלב הזה, אני כזה,‬ ‫״טוב, יכול להיות שזה הסוף״.‬
‫בראבו באמת לא מעוניינים בי,‬
‫ועכשיו כנראה סיימתי עם דלתא.‬
‫אני קצת מתפתה‬ ‫לשאול אותם בדיוק על מה דיברתם.‬
‫כן, לך על זה.‬ ‫-ואני בטוח שנקבל את התשובה.‬
‫יהיה נהדר לקבל תשובה ברורה.‬ ‫-אני מבין.‬
‫לא, אני מבין.‬
‫כן. בסדר.‬ ‫-בטח.‬
‫אני אחזור. אני אודיע להם.‬
‫אני פשוט אלך להביא את האקדח ולירות זיקוק,‬
‫אם זה מה שיקרה בסוף.‬
‫נראה לי שאני עמוק בבוץ.‬
‫- 7 שחקנים -‬
‫- זאק‬ ‫צוות אלפא, יצא מהמשחק -‬
‫- באיו‬ ‫צוות אלפא, יצא מהמשחק -‬
‫- טוניה‬ ‫צוות אלפא, יצאה מהמשחק -‬
‫- טריי‬ ‫צוות אלפא, יצא מהמשחק -‬
‫- כלל אחד בלבד -‬
‫- דרו‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- דרייק‬ ‫צוות בראבו -‬
‫- אמילי‬ ‫צוות בראבו, יצאה מהמשחק -‬
‫- סאמי‬ ‫צוות בראבו, יצא מהמשחק -‬
‫- חייבים להיות בצוות -‬
‫- חוליו‬ ‫צוות צ׳רלי, יצא מהמשחק -‬
‫- ברי‬ ‫צוות בראבו, יצאה מהמשחק -‬
‫- ג׳ואי‬ ‫צוות צ׳רלי -‬
‫- ג׳ואי‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- מייגן‬ ‫צוות צ׳רלי, יצאה מהמשחק -‬
‫- כדי לזכות במיליון דולר -‬
‫- אריק‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- ברנדון‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- ג׳וזף‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- טינה‬ ‫צוות דלתא -‬
‫- כולם בשביל כולם -‬
‫- הזמן שנותר עד המסע האחרון -‬
‫מה הוא אמר לגבי הסירה?‬
‫הוא אמר שכבר הרבה זמן‬ ‫בוער לו לעשות את מה שהוא עשה.‬
‫אבל חוסר הידיעה והסירה שנעלמה,‬ ‫זה משאב חשוב ש…‬
‫כן, זה היה מלחיץ.‬ ‫-הוא פשוט הלך.‬
‫אנחנו צוות.‬
‫כל אחד מאיתנו היה מספר לצוות‬ ‫לאן הוא הולך, מה הוא עושה.‬
‫כן, זה היה מוזר,‬
‫לקחת אותה בלי לספר לאף אחד.‬ ‫-בלי לספר.‬
‫מובן שאתה מתחיל לתהות‬ ‫למה הוא יצא לשוט בסירה בלי לספר לנו‬
‫ולמה הוא בבראבו?‬
‫הוא נוטש אותנו?‬
‫אין לי מילים, אחי.‬ ‫-גם לי אין מילים.‬
‫אז אנחנו משאירים אותו כאן?‬
‫מה?‬
‫מי, ג׳ואי?‬
‫אתה כבר רוצה להעיף אותו, נכון?‬
‫כן.‬ ‫-זאת עמדתך.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫ג׳וזף, מה אתה רוצה לעשות?‬
‫- מחנה דלתא‬ ‫אריק, ברנדון, ג׳ואי, ג׳וזף, טינה -‬
‫- מחנה בראבו‬ ‫דרו, דרייק -‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫אחרי שאמרנו לג׳ואי ״לא״ והוא חזר,‬ ‫חשבתי שאולי נשמע ירייה.‬
‫כן, גם אני.‬
‫כי אם דלתא יגלו‬
‫הוא בהחלט ייאלץ‬ ‫לצאת מהמשחק כי הם ידיחו אותו.‬
‫כן.‬ ‫-והוא כבר יודע שהוא לא יכול לבוא לכאן.‬
‫אבל באמת, כמה תמים הצוות שלך צריך להיות?‬
‫כדי לא להבחין בזה?‬ ‫-כן.‬
‫אם הם ידעו שהוא בא לכאן‬ ‫זה יעורר אצלם בעיות אמון.‬
‫אני חושב שכשהוא יחזור‬ ‫הם יחשדו ובטוח שידיחו אותו.‬
‫כשג׳ואי אמר,‬ ‫״בבקשה אל תגידו לדלתא שבאתי לפה…״‬
‫אני גבר. אני מציב לעצמי סטנדרטים גבוהים.‬
‫יש לי הרבה יושרה.‬
‫ונראה לי שהוא פשוט לא כזה.‬
‫כן.‬
‫אז אם מישהו אחר מדלתא מגיע לכאן‬
‫ושואל אותנו אם ג׳ואי היה פה…‬
‫ג׳ואי ביקש ממני לא לספר ואני לא אספר.‬
‫אבל אני לא אשקר.‬ ‫-אתה לא תשקר.‬
‫גם אני.‬ ‫-זה לא אני.‬
‫יש לי יותר מדי יושרה.‬
‫אבל אני הייתי רוצה לדעת‬ ‫אם מישהו מתכנן לבגוד בי.‬
‫כן.‬
‫האופי האמיתי של אנשים נחשף‬ ‫כשהם גוועים פה ברעב…‬
‫כן.‬ ‫-ולא ישנים.‬
‫ובנוסף, יש מיליון דולר על הכף.‬
‫כן, הם מגלים את הפרצוף האמיתי שלהם.‬
‫לפחות אני יכול לומר בגאווה‬
‫שלא נתתי למשחק הזה או לכסף לשנות אותי.‬
‫כן. לשנות את אמות המוסר שלנו.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫מה קורה, קפטן?‬
‫מה נשמע?‬
‫אתה יכול לדבר איתי או שאתה נח?‬
‫אני מחכה שהאש תתקרר, אחי.‬
‫נשארו לנו 24 שעות עד הגמר הגדול.‬
‫זה עשוי להיות מרוץ,‬
‫חפש את המטמון, יש הרבה אפשרויות.‬
‫ממה שהבנתי, זה לא נראה טוב.‬
‫בסדר. אז אני אדבר איתך בכנות.‬
‫ערערת אותי כשפשוט עזבת ככה, גבר.‬
‫כן.‬
‫ראיתי אנשים‬ ‫עושים דברים מוזרים בשביל כסף, אחי.‬
‫אחי, אני כל כך קרוב לנקודת השבירה.‬
‫למה? לפרוש או לעבור צד?‬
‫אני פשוט…‬
‫כאילו…‬
‫אפשר לדבר פתוח, גבר.‬
‫אני מחבב את ג׳וזף.‬
‫ואני רוצה לספר להם‬
‫שהצעתי את עצמי לבראבו.‬
‫אבל אני לא יודע אם יש טעם‬ ‫לספר להם שדיברתי עם בראבו.‬
‫אני כאן כבר הרבה זמן‬ ‫ואני פשוט רוצה להגיע לקו הסיום.‬
‫ואני עדיין לא מרגיש שבגדתי בהם,‬
‫ואני מרגיש שאני יכול‬ ‫לשמור את המידע הזה בסוד.‬
‫האמת היא שהייתי בבראבו.‬
‫פשוט רציתי להגיע לשם.‬
‫זו הייתה משימת איסוף מודיעין.‬
‫זה מה שקרה.‬
‫איך היה המחנה?‬ ‫-מה?‬
‫איך היה המחנה שלהם?‬
‫הם פשוט הסתובבו באזור הסלעים‬
‫וליקטו סרטנים.‬
‫הם נראו כמו זומבים מהלכים.‬
‫הם היו עייפים מאוד.‬
‫הם…‬
‫אמרתי, ״אז מה המצב?״‬
‫כי אתם יודעים שאנחנו כל כך קרובים לסוף.‬
‫מה הם אמרו?‬
‫הם אמרו, ״כן, בנאדם,‬ ‫אנחנו נילחם עד הניצחון״.‬
‫ג׳ואי, בנאדם,‬
‫כל הסיפור שהוא סיפר,‬
‫אפילו לא רציתי לשמוע אותו‬ ‫כי אני יודע שזו לא כל האמת.‬
‫אני לא יודע‬ ‫אם הוא ניסה לנטוש את הספינה או לא,‬
‫ופשוט אמרתי, ״אתה יודע מה?״‬ ‫ביקשתי מאלוהים, ״תן לי סימן. תן לי משהו.״‬
‫אז פשוט‬
‫הקשבתי ולא עשיתי כלום.‬
‫חשבת שהביקור שם יעודד אותך?‬
‫לא.‬
‫אני לא יודע מה העניין.‬ ‫אני פשוט מותש מכל בחינה. כלומר…‬
‫אבל אחי, יש לך אישה, ילדים.‬
‫אתה יודע איזו הזדמנות ניתנה לך פה?‬
‫אני לא אשקר. הייתי מאוכזב, הייתי עצוב.‬
‫אבל אני אדם מאמין ואני ומנסה לא לשפוט,‬
‫אז אני נותן לו ליהנות מהספק.‬
‫אפילו שאני לא רוצה, אני מאמין במחילה.‬
‫זו פשוט דרך החיים שלי, בנאדם.‬
‫אני אגיד לך מה.‬
‫זה משחק שבו אתה משחק איך שאתה רוצה.‬
‫כן.‬
‫אין כללים. שחק איך שתרצה.‬
‫אבל גבר, אל תיתן לראש שלך לנצח אותך.‬
‫כן.‬
‫אף אחד מאיתנו‬ ‫לא נמצא בצוות הזה מסיבה אנוכית.‬
‫כל ערב אתה מדבר על המשפחה שלך.‬
‫אנחנו מדברים על מה שנעשה עם כספי הזכייה.‬
‫כולם מדברים על המשפחה, אימא, אבא, ילדים.‬
‫אף אחד לא אמר, ״אני אקנה פרארי״.‬
‫כן.‬
‫אנחנו עוברים את כל זה‬ ‫למען מטרה נעלה בהרבה.‬
‫אז אתה צריך לעשות מאמץ, גבר.‬
‫תעשה מאמץ, אחי.‬
‫זה שווה את המאמץ.‬
‫כל הדבר הזה שווה את המאמץ.‬
‫אבל אני לא מוכן בשום אופן להתייאש.‬
‫לא ממך ולא מכל האנשים במחנה.‬
‫אני לא אתייאש מכם.‬
‫בסופו של דבר, קשה כאן.‬
‫אלסקה היא לא בדיחה.‬
‫כולם מתמודדים עם לחץ,‬ ‫כאב וחרדה בדרכים שונות.‬
‫אבל אין לי לב להדיח אף אחד.‬
‫צריך לעשות משהו חמור מאוד‬
‫שיפגע בצוות או באחד האנשים‬ ‫כדי שאדיח מישהו.‬
‫ג׳ואי, אתה מסוגל.‬
‫אתה בסדר, בנאדם.‬
‫אני יודע.‬
‫בכנות, ציפיתי למשהו שונה לגמרי.‬
‫אז ג׳וזף מגיע.‬
‫הוא נכנס לזה‬ ‫ואומר בדיוק מה שהייתי צריך לשמוע לשמוע,‬
‫ופשוט מבקש ממני להישאר.‬
‫אני לא חושב שהוא באמת ידע כמה זה חשוב לי.‬
‫הכול טוב, בנאדם.‬
‫היי, ג׳ו!‬
‫תישאר איתנו. תהיה גבר. בוא ננצח, חבר.‬
‫ישבתי כאן והקשבתי. אתה מסוגל.‬
‫תעשה מאמץ.‬
‫אתה מסוגל. אני מאמין בך, חבר.‬
‫תודה, גבר.‬
‫ואז איש ההר בא וחיבק אותי.‬
‫מה שאדם אחד מסוגל לעשות,‬ ‫גם אחר מסוגל. אתה מסוגל.‬
‫רק תישאר איתנו.‬
‫אני יודע שזה קשה.‬ ‫הקושי קצת יתגבר, אבל אנחנו מסוגלים.‬
‫יש בי קצת בושה כי…‬
‫כי הלכתי לשם, הצעתי את עצמי וסירבו לי.‬
‫ואז הם פשוט קיבלו אותי שוב בזרועות פתוחות.‬
‫וזה איחה הרבה מיתרים קרועים בתוכי.‬
‫נראה לי שהם מנהלים‬ ‫את השיחה ההיא עכשיו, הוא וג׳ואי.‬
‫באמת?‬
‫ג׳ו מנסה להבין‬ ‫למה הוא עשה את זה בלי לשאול.‬
‫כן.‬
‫קשה לשנות את דעתו של אריק.‬
‫אבל אסור לאפשר למורל של הצוות‬ ‫להיפגע מזה כל הזמן.‬
‫- טינה, 41‬ ‫דוגמנית -‬
‫אני פשוט חושבת שהוא מסוג האנשים‬ ‫שלא חושבים לפני שהם עושים משהו.‬
‫כאילו, דה.‬
‫כן.‬
‫הייתי חייבת להגיד משהו,‬ ‫לנסח את זה כך שהוא יהיה פתוח להקשיב.‬
‫אני פשוט מבולבל.‬
‫כן. רק רצית תשובות.‬
‫אבל ג׳ואי פשוט חושב בצורה אחרת, לא כמונו.‬
‫הוא עושה כמיטב יכולתו של ג׳ואי.‬
‫ואי אפשר לשנות אנשים.‬
‫פשוט צריך לקבל את מי שהם.‬
‫כל כך הרבה מחשבות מיותרות‬ ‫התרוצצו לי בראש היום.‬
‫כן.‬
‫אבל אנחנו מתקרבים לסוף,‬ ‫והוא ללא ספק היה נכס לצוות שלנו.‬
‫אז מבחינתי, אני פשוט חושבת‬
‫שכרגע אנחנו פשוט צריכים‬ ‫לקבל את העובדה שג׳ואי הוא ג׳ואי.‬
‫אני מבין מה את אומרת ואני מסכים איתך.‬
‫אם את מסכימה, אני לא אדיח אותו.‬
‫כן.‬
‫אני לא רוצה להדיח אותו.‬
‫אם הייתי מבין שאתם מתכוונים לעזוב את זה…‬
‫כן.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫הצוות שלי לימד אותי כמה שיעורים חשובים.‬
‫הם היו יכולים להדיח אותי‬ ‫בשבוע הראשון אם הם היו רוצים.‬
‫הייתי די בוטה.‬
‫את יודעת, נתתם לי זמן להשתפר.‬
‫ואני שמח שאפשרתם לי לעשות את זה.‬
‫כן.‬ ‫-אני מעריך את זה מאוד.‬
‫כן.‬
‫הם גילו כלפיי מחילה וקבלה,‬
‫ולג׳ואי מגיע אותו דבר.‬
‫אז…‬
‫תודה שנתת לי לדבר כמו שאת יודעת.‬
‫כן.‬ ‫-יכולתי לדבר על זה.‬
‫בהחלט.‬
‫אני… זה חלק מהתפקיד שלי כאן, אני חושבת…‬
‫את אימא טי שלנו, אימא תרזה.‬ ‫-לאפשר לכם לפרוק.‬
‫אימא תרזה.‬ ‫-אימא טינה.‬
‫נשארו לנו רק עוד 24 שעות, אחי.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫זהו זה.‬ ‫-איזה מסע מטורף עברנו פה, אחי.‬
‫זה היה מטורף.‬
‫אני סתם בחור ממערב טקסס שמנסה להצליח.‬
‫אני כל כך שמח, אחי.‬
‫אני מתרגש בטירוף, אחי.‬
‫סיכוי לזכות במיליון דולר.‬
‫זה כסף רציני, אחי.‬
‫בכנות, אולי אקנה עוד בית.‬
‫אתה יכול ללכת הביתה‬ ‫ולקנות איזה חמש ספינות, אחי.‬
‫כן. אני אקנה כמה ספינות, זה בטוח.‬
‫אוכל לקנות עוד משאית חדשה.‬
‫ואני רוצה לטייל.‬
‫לקנות לאשתי עוד מכונית.‬
‫ואו, אחי.‬
‫אני בטח אבכה כשאדבר עם אשתי.‬
‫איך קוראים לה?‬
‫אדריאן.‬ ‫-אדריאן.‬
‫אני הולך לצעוק לה כמו רוקי בלבואה.‬
‫היי, אדריאן.‬
‫עשיתי את זה!‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫לעולם לא אסתכל על חיי באותו האופן יותר.‬
‫אני מעריך אוכל הרבה יותר, זה בטוח.‬
‫אחי, אני מדבר‬ ‫על כריך חמאת בוטנים כבר שבועיים.‬
‫כן.‬ ‫-עם שבבי בוטנים.‬
‫טעים!‬
‫כרגע, הייתי עושה אהבה‬ ‫עם צנצנת של חמאת בוטנים.‬
‫נחשו מה, בנים?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אחותכם סוף סוף חרבנה.‬
‫אחי, זה יהיה יום טוב.‬
‫ואו, איזו הרגשה טובה.‬ ‫-ואו.‬
‫השבח לאל.‬ ‫-קצת יותר מדי מידע, אבל…‬
‫זה לא יותר מדי מידע. כולנו חיכינו לזה.‬
‫כולנו היינו קצת מודאגים.‬
‫היי, אני לא רוצה לקטוע אותך. אבל תקשיבו.‬
‫אתם שומעים?‬
‫המסוק.‬
‫קדימה!‬
‫הנה מגיע מסוק. לעזאזל.‬
‫מה הם עומדים להצניח, אחי?‬
‫מה הם עומדים להצניח?‬
‫כן.‬
‫הנה הוא.‬ ‫-הנה הוא.‬
‫הלב פועם, אחי.‬
‫אוי, שיט.‬
‫איפה הוא?‬
‫בין העצים.‬
‫המחשבות רצות לנו בראש.‬
‫- אריק, 49‬ ‫שף -‬
‫המחשבות רצות לי בראש. מה יקרה?‬
‫לא הצניחו אותו על העצים.‬ ‫-זה כאן!‬
‫כשראינו את המסוק חשבתי,‬ ‫״טוב. הגיע הזמן לזוז״.‬
‫מצאתי.‬ ‫-מצאת?‬
‫כן.‬
‫טוב. רגע האמת.‬
‫זהו זה.‬
‫מה זה?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫זהו זה. עוד רגע נגלה מה זה.‬ ‫-מה זה…‬
‫כן.‬ ‫-קיבלנו מפה.‬
‫״שחקנים, אתם מוכנים לסיום המסע?״‬
‫לגמרי.‬
‫״הדרך אל הגורל שלכם ואל פרס מיליון הדולר‬
‫״מתחילה עם הזריחה.״‬
‫״תביאו את המצפן שלכם,‬ ‫את המפה הזאת, ואת כוח הרצון שלכם.‬
‫״החזקתם מעמד עד עכשיו,‬ ‫אבל הגיע הזמן לנצח את המתחרים האחרונים.״‬
‫״עליכם להתחיל ולסיים כצוות.״‬
‫לקראת המרוץ האחרון‬ ‫אני חושב שלדלתא יש סיכוי.‬
‫- ג׳ואי, 35‬ ‫פועל בניין -‬
‫באמת. הצוות פשוט… הדינמיקה חזקה מתמיד.‬
‫בהתחשב בכך שניסיתי עם בראבו,‬
‫אני אסיר תודה שלא שרפתי את הגשר עם דלתא.‬
‫בניצחון, בהפסד או בתיקו -‬ ‫כל הצוות שלנו יגיע לקו הסיום.‬
‫זהו זה, חבר׳ה.‬ ‫-זהו זה.‬
‫הספירה לאחור החלה.‬
‫אחרי חודש מפרך של מאבק באיתני הטבע‬
‫והגעה לקצה גבול היכולת הגופנית והנפשית,‬
‫בראבו ודלתא מקבלים מבחן אחד אחרון.‬
‫מרוץ לקו הסיום…‬
‫מחכה לנו חתיכת דרך, מה?‬
‫שיקבע מי ייקח הביתה את פרס מיליון הדולר.‬
‫נצטרך לשוט לנקודת ההתחלה‬ ‫בצד האחורי של המפרץ, ואז ללכת.‬
‫שני הצוותים יתחרו‬ ‫במסלולים נפרדים באורך 11 קילומטרים.‬
‫- מסלול בראבו‬ ‫מסלול דלתא -‬
‫כל אחד מהם כולל אתגרים ייחודיים משלו‬ ‫שיבחנו את הסיבולת ואת יכולות הניווט שלהם.‬
‫ואז נצטרך להמשיך משם לחלק הקטן הזה.‬
‫אני מניח שיש כאן נהר.‬
‫אם זו ביצה כמו אלה שראיתי,‬ ‫הדבר הזה יכול לבלוע אותך.‬
‫יהיו שם ביצות. אתה דורך באחד החורים האלה…‬
‫אז כדאי להישאר קרובים לעצים.‬
‫האתגר האחרון לא יהיה קל.‬
‫אבל חמישה מוחות טובים משניים.‬
‫חבל שאין קווי אורך ורוחב‬ ‫שיגידו לי מה אורך המסלול.‬
‫אנחנו לא יכולים לקבוע קצב, לדעת מתי לפנות.‬
‫ג׳ואי ואני הכי חזקים בניווט.‬
‫אנחנו יודעים להשתמש במצפן‬ ‫ולקרוא מפה טופוגרפית וכל זה.‬
‫אני מקווה שהם יודעים להשתמש במצפן.‬
‫ואו, מה זה?‬
‫אני חושב שזה מצפן.‬
‫אני די לחוץ.‬
‫אנחנו לא מומחים בשימוש במצפן.‬
‫השמש זורחת שם.‬
‫זה המזרח.‬
‫אני פשוט מנסה לחשוב.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה לנצח.‬ ‫אני רוצה לקחת את הכסף הביתה.‬
‫אני לא רוצה להרוס הכול כי טעינו בדרך.‬
‫- דרייק, 29‬ ‫טכנאי שדות נפט -‬
‫בסדר.‬
‫בוא נתכונן, בנאדם.‬
‫בוא נעשה מה שצריך‬ ‫כדי להכין את עצמנו, את הגוף שלנו.‬
‫תביא לנו 50 חסילונים.‬
‫אחי, אני חושב שיהיה יום מוצלח.‬
‫תביא לנו משהו רציני.‬
‫אחי, זה עומד להיות יום מוצלח.‬ ‫יש לי תחושה טובה בקשר לזה.‬
‫בחיי. הרוח הזאת היא לא בדיחה.‬
‫אבל הוא לא חותר טוב.‬
‫רואים את… החתירות שלו קטנטנות.‬
‫שמע, הגודל לא קובע.‬
‫לאן אתה חותר?‬
‫שף…‬
‫מה עושים מחר?‬
‫כן.‬
‫מה שעשינו היום.‬
‫״ננסה להשתלט על העולם.״‬ ‫-״ננסה להשתלט על העולם.״‬
‫ידעתי לאן אתה חותר, אחי.‬
‫שף ואיש ההר.‬
‫מחר נשתלט על העולם.‬
‫מחר הכול תלוי במרוץ רגלי‬
‫ואני בהחלט החוליה החלשה בצוות.‬
‫הרגליים שלי גמורות. אני צריך החלפת ברך.‬
‫הקרסול שלי שוחזר.‬
‫אז זה קצת הטריד אותי.‬
‫אבל בכל מקרה, אני גאה בצוות שלי בטירוף‬ ‫ואני עדיין חושב שננצח.‬
‫- ברנדון, 41‬ ‫צייד מקצועי -‬
‫כמעט הגענו לסוף.‬
‫ואו, הגל הזה מטלטל אותו מצד לצד.‬
‫אבל הוא עבר פה זמנים קשים, נכון?‬
‫הוא לא רגיל לזה. רואים עליו.‬
‫אתה יודע, הוא…‬ ‫-כן.‬
‫אבל תסתכל עליו.‬
‫כרגע אני נותן אמון בג׳ואי.‬ ‫אני חושב שכולם סומכים עליו.‬
‫ואני חושב שהוא רוצה להיות שחקן קבוצתי‬
‫והוא מבין סוף סוף‬ ‫את הדינמיקה הקבוצתית שלנו. ו…‬
‫אני כאן, פתוח.‬
‫אין יותר הגנות.‬
‫אני גאה בצוות שלנו.‬
‫הצלחנו להתגבר על השטויות ולהישאר מאוחדים.‬
‫צריך חבורה ייחודית של תלושים כדי שזה יקרה.‬
‫בהחלט היינו חבורה של תלושים.‬
‫שמחתי להיות חלק מזה, להיות בצוות הזה.‬
‫תודה שבחרת בי, שף.‬
‫תודה שהיית פה.‬ ‫לא הייתי מצליח לעשות את זה בלעדיך.‬
‫הרפתקה של פעם בחיים, זה בטוח.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫הלילה האחרון בוויגום.‬
‫הלילה האחרון ביער באלסקה.‬
‫היה גדול.‬
‫והיה כיף, אבל…‬
‫לא היה כיף גדול.‬
‫מחר הוא היום החשוב בחיינו.‬
‫תראו אותנו. שני בחורים מטקסס‬ ‫לוקחים הביתה 500,000 דולר.‬
‫אני חושב שהעולם ירצה לראות‬ ‫את דרייק ודרו מטקסס מנצחים.‬
‫כן. גם אני.‬
‫הגענו לקו הסיום, אחי.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫אני יודע, גבר.‬
‫אני לא רוצה להיות שמוק,‬ ‫אבל אולי אני דווקא רוצה.‬
‫כל מי שפרש מוקדם:‬ ‫דוגמנית מקליפורניה נקנקה אתכם.‬
‫כן. אנחנו עומדים לנצח.‬
‫אני גאה בכם.‬ ‫-תודה.‬
‫באמת. גאה בכולכם.‬ ‫-תודה.‬
‫- יום 32, מעונן‬ ‫6:50, 2- מעלות -‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫לעיתים נדירות קמים בבוקר…‬
‫עם סיכוי לזכות בחצי מיליון דולר.‬
‫כן.‬
‫בוא נשתה מים, אחי.‬
‫כן, חבר!‬
‫הבוקר נצא לאתגר האחרון.‬
‫וזורמים לי הרבה רגשות בעורקים כרגע.‬
‫אני נרגש מאוד, אני מוכן לחזור הביתה.‬
‫אבל אני חושש להשתמש במצפן.‬ ‫אני חושש לקרוא את המפה.‬
‫- דרו, 28‬ ‫בעל ספינת מסיבות -‬
‫החלטנו שאני אנווט.‬
‫וזה מלחיץ מאוד.‬
‫יש הרבה על הכף.‬
‫הלב פועם, אחי.‬
‫התפללתי כל הבוקר.‬
‫״אלוהים, תן לי כוח.״‬
‫דרייק, אתה מוכן לתת בראש, אחי?‬
‫אני מוכן.‬
‫להתראות, מצנפת קוסמים.‬
‫להתראות, ויגום.‬
‫תודה, סאמי, על העיצוב.‬
‫אבל המשכתי הלאה.‬
‫אנחנו הולכים.‬
‫פרידה אחרונה.‬
‫מחכה לנו היום לנו דרך ארוכה ורטובה.‬
‫אני אתקדם לאט ובטוח, חבר׳ה.‬
‫הצב והארנב.‬
‫המצפן אצל טינה?‬ ‫-כן.‬
‫סוף סוף הגיע הרגע. זהו זה.‬
‫הגיע הזמן לסיים, הגיע הזמן לנצח.‬
‫התפקיד שלי הוא לוודא‬ ‫שאף אחד לא מפגר מאחור.‬
‫תודה. כי אתה יודע שאני בטח אאט פה ושם.‬
‫אני לא יודע. צוות בראבו די צעירים,‬
‫אז הסיבולת שלהם בטח גבוהה יותר משלנו.‬
‫אבל תבונה,‬ ‫הגענו רחוק במשחק הזה בעזרת תבונה.‬
‫אכפת לכם שאתפלל?‬
‫תפילות זה טוב.‬
‫תנחה אותנו, נערי.‬
‫אבינו שבשמיים, תודה.‬
‫אנחנו מודים לך על המסע הזה‬ ‫עם האנשים המדהימים האלה.‬
‫אני פונה אליך בתפילה לביטחון צוות בראבו‬
‫ולביטחון צוות דלתא.‬
‫אני מתפלל שננצח, כמובן.‬
‫הרווחנו את הניצחון בכבוד, ביושרה.‬
‫בשם ישו, אמן.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן.‬
‫לפעמים מהירות ושרירים הם לא מה שחשוב.‬
‫חשוב לעשות את המהלכים הנכונים,‬ ‫לקבל החלטות נכונות בזמן הנכון.‬
‫ככה מסיימים את המרוץ.‬
‫קדימה.‬
‫המסע האחרון מתחיל.‬
‫בוא ניתן בראש.‬ ‫-מתחילים.‬
‫לפני תחילת המרוץ,‬ ‫כל צוות צריך לחתור לנקודות המוצא שלו‬
‫בקצה הצפוני של המפרץ.‬
‫לעזאזל, היא צפה.‬
‫אני יודע.‬
‫אל תקלל אותנו.‬
‫בראבו ודלתא יעברו 11 ק״מ לגדה הצפונית…‬
‫- נקודות ההתחלה‬ ‫בראבו, דלתא -‬
‫- קו הסיום‬ ‫בראבו, דלתא -‬
‫פני ‬‫השטח המגוונים‬ ‫יציבו בפני כל צוות סדרה ייחודית של אתגרים.‬
‫יום גדול, מותק, יום גדול.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫מתחילים!‬
‫צוות בראבו יתמודד עם יערות עבותים,‬
‫אדמות ביצות ונתיבי מים בדרך לקו הסיום.‬
‫נפשית ופיזית,‬ ‫אנחנו חייבים לעשות את זה, אחי.‬
‫זו חוויה מגניבה.‬ ‫-מדהימה.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫במערב, דלתא יתמודדו‬ ‫עם פחות יערות ונתיבי מים,‬
‫מה שיקל על הניווט.‬
‫עם זאת, האתגר האמיתי של המסלול‬
‫יהיה חלקים נרחבים של אדמות ביצה עשבוניות…‬
‫- אדמות ביצה -‬
‫שידרשו מהם קלות תנועה וסיבולת.‬
‫אני אתגעגע לכולכם.‬
‫היה מדהים.‬
‫אני לא יכול לדבר על זה,‬ ‫כי אמרתי לאשתי שלא אבכה.‬
‫מוכן? אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בסדר.‬
‫אני לחוץ.‬
‫גם אני.‬
‫שתי הקבוצות הגיעו לנקודות ההתחלה…‬
‫בראבו! אנחנו באים לכסח אתכם!‬
‫המרוץ לפרס מיליון הדולר מתחיל.‬
‫טוב.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫מוכנים, בחורים? וגברת?‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫תזכרו, קצב הליכה מתון.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬ ‫-כן, אני בא.‬
‫ישר לשמאלך.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫טוב, זה הצפון.‬
‫צריך ללכת ישר מכאן.‬
‫מה?‬ ‫-מכאן.‬
‫חותכים כאן?‬
‫כן. ישר לכאן.‬
‫ימינה או שמאלה?‬
‫צריך ללכת…‬
‫זה…‬
‫זה הצפון.‬
‫צריך ללכת לשם.‬
‫דרייק לפניי, הוא מוביל.‬
‫יש לו רגליים ארוכות יותר, הוא יציב יותר.‬
‫בתחילת הדרך אמרתי,‬ ‫״אתה תכתיב את הקצב, אני אעמוד בו״.‬
‫ואני מאחוריו עם המצפן, מנווט.‬
‫על פי המפה, יש מקור מים‬ ‫שאפשר ללכת לאורכו לכיוון נהר.‬
‫ואנחנו מתקדמים בכיוון הכללי הנכון.‬
‫המסלול המוצע של בראבו מוביל צפונה,‬
‫ומפגיש אותם עם נהר‬
‫שהופך לשפך נהר בקו הסיום שלהם.‬
‫- נהר -‬
‫אבל ביניהם לבין נתיב המים החשוף שלהם‬
‫נמצא יער עבות ללא נתיב ברור.‬
‫רק רגע.‬
‫ישר לשם.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫בסדר.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫בכנות, אין ספק שיכולתי ללמוד קצת יותר‬
‫על ניווט ושימוש במצפן.‬
‫יותר ימינה.‬ ‫-מה?‬
‫תמשיך ללכת.‬ ‫תעלה, ואז נוכל לפנות ימינה, אולי.‬
‫אם תסטה מהמסלול בכמה מעלות,‬ ‫אתה עלול למצוא את עצמך במצב לא טוב.‬
‫רגע. תן לי לבדוק לאן הולכים.‬
‫זה הצפון, כאן.‬
‫אני חושב.‬
‫תמיד ניווטתי‬
‫על פי השמש. היא אמרה לי‬ ‫איפה הצפון, הדרום, המזרח והמערב.‬
‫מכיוון שיש כאן כסות עננים,‬ ‫לא רואים את השמש.‬
‫לא צריך לפנות ימינה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫היכולת להגיע לסוף תלויה בחוש הכיוון שלך…‬
‫צריך לעבור שטח מיוער.‬ ‫אנחנו אמורים להגיע לנהר הזה בקרוב.‬
‫להמשיך ישר?‬ ‫-כן.‬
‫ובשימוש נכון במפה ובמצפן‬
‫כדי לוודא שאתה מתקדם לעבר קו הסיום.‬
‫מה לעזאזל…‬
‫כן. קדימה.‬
‫בזמן שבראבו חוצים‬ ‫את האתגר הראשון שלהם, היער,‬
‫דלתא ממשיכים בדרכם מערבה.‬
‫בסדר. אז אנחנו הולכים כל הדרך במקביל.‬
‫החלק הראשון במסע של דלתא פשוט.‬
‫הם מתקדמים מערבה לאורך הנחל‬ ‫לציון הדרך הראשון שלהם, סכר בונים.‬
‫- סכר בונים -‬
‫אבל השטח כולל אתגרים נסתרים.‬
‫אוי.‬ ‫-הנה זה.‬
‫ביצתי.‬
‫השטח שהגענו אליו בהתחלה,‬ ‫הבוץ שם היה כמו נזלת.‬
‫אתה דורך עליו‬ ‫והרגליים שלך מחליקות לכל מקום.‬
‫כמעט סובבתי את הקרסול.‬
‫תיזהרו מהבור.‬
‫ואו.‬
‫יש שם שניים.‬
‫יש עשב גבוה,‬ ‫אז צריך להרים רגליים כשצועדים.‬
‫והעשב גם חלקלק.‬
‫לא היה צעד קל אחד מהרגע שירדנו מהסירה.‬
‫הסתדרת?‬ ‫-כן.‬
‫הרגל שלי כואבת. היא פועמת בכאב.‬
‫אבל הדחקתי את זה.‬
‫זה למען הצוות. צריך לעשות מאמץ.‬
‫איש ההר, הברך הארורה שלך‬ ‫לא במצב כל כך גרוע.‬
‫נכון?‬
‫זה השלב שבו צריך לתת את הכול.‬ ‫אנחנו חייבים לנצח את בראבו.‬
‫לדעתי כל חברי הצוות מרגישים ככה.‬
‫כן, אחי. אתה מכתיב את הקצב. יפה.‬
‫העיקר שאנחנו בדרך הנכונה.‬
‫עוד לא ראיתי סכר בונים.‬
‫עושים מה שצריך.‬
‫אנחנו הולכים לאורך הנחל, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ואו. תראו את זה.‬
‫יש פה חתיכת סכר בונים.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫סכר בונים גדול.‬
‫חתיכת סכר.‬ ‫-יופי של סכר.‬
‫אף שהקצב של דלתא איטי יותר,‬ ‫ההתקדמות העקבית שלהם השתלמה,‬
‫והם הצוות הראשון‬ ‫שהגיע לנקודת הציון הראשונה,‬
‫מה שאישר שהם בדרך הנכונה.‬
‫זה לא ייאמן, חבר׳ה.‬
‫קחי.‬
‫זה באמת חלום.‬
‫זה נותן להם יתרון מוקדם על בראבו‬
‫לפני שהם נכנסים ליער העבות.‬
‫אני חושב שכאן אנחנו פונים?‬ ‫-כן, אדוני.‬
‫סכר הבונים… צריך ללכת צפונה.‬
‫הצפון שם.‬
‫את בסדר, טי?‬ ‫-כן.‬
‫בואו ניתן לה רגע.‬ ‫-מה?‬
‫הגוף שלי לא מתפקד כמו שציפיתי ממנו.‬
‫והדבר האחרון שאני רוצה לעשות‬ ‫הוא לעכב את הצוות שלי.‬
‫רוצה לתת לי את המצפן? שאקח אותו?‬
‫אני בסדר.‬
‫הקצב שלי פשוט איטי יותר. זה הכול.‬
‫הנה. זה הסכר.‬
‫נמשיך בכיוון הזה.‬ ‫-מכאן?‬
‫אנחנו צריכים להתקדם קצת לכיוון צפון־מערב.‬
‫נלך מכאן.‬
‫אנחנו מתקדמים צפונה כאן.‬
‫עם יתרון קטן בלבד, דלתא פונים צפונה.‬
‫בינתיים במזרח, בראבו עדיין מחפשים‬ ‫את נקודת הציון הראשונה שלהם.‬
‫יש בנו רוח לחימה.‬
‫יש בי רוח לחימה!‬
‫אנחנו לא יודעים לגבי דלתא,‬ ‫אבל אנחנו מתקדמים מהר.‬
‫שנינו אומרים זה לזה‬ ‫שאין סיכוי שהם מתקדמים בקצב שלנו.‬
‫מחכים לנו מיליון דולר, מותק!‬ ‫-בדיוק.‬
‫אני מקווה שלא עברנו את הנהר.‬
‫אבל נראה שלא עברנו כברת דרך משמעותית.‬
‫אם זה לא היה הנהר שלנו שם… ברור, המפה.‬
‫לעזאזל.‬
‫שנינו ידענו שברגע שנמצא את הנהר,‬
‫נהיה על המסלול‬ ‫ונוכל ללכת לאורך הנהר עד לקו הסיום.‬
‫אז פשוט נחצה‬ ‫את השטח שצריך לחצות ונמצא את הנהר.‬
‫אנחנו מתחילים בירידה, נגיע לנהר בקרוב.‬
‫כן.‬
‫בואו נעלה ונראה.‬ ‫-מה?‬
‫בוא נעלה ונראה.‬ ‫-נראה לי שכדאי לעבור פה.‬
‫זה נפתח כאן.‬
‫אחי, אין סיכוי.‬
‫אל תלך לכאן, דרו.‬
‫אני לא מבין מה קרה פה.‬
‫סוף סוף הגענו למקום שבו הנהר אמור להיות,‬
‫והגענו לסכר הבונים.‬
‫ואני חושב לעצמי,‬ ‫״חשבתי שעברנו את סכר הבונים.‬
‫״חשבתי שמשהו שראיתי קודם היה סכר הבונים.״‬
‫לעזאזל.‬
‫זה אומר רק דבר אחד.‬ ‫טעינו בדרך איפשהו ועשינו פנייה לא נכונה.‬
‫לעזאזל, המפה הייתה מטעה.‬
‫כשמוטל כל כך הרבה על הכף,‬
‫התחושה שהלכת לאיבוד‬ ‫וטעית בדרך פשוט קורעת לב.‬
‫אחי, העצים פה צפופים.‬
‫מעדיף ללכת על העשב הרטוב?‬ ‫-לא יודע.‬
‫חייבים לצאת מהיער הזה.‬
‫- המסלול של בראבו -‬
‫הכישלון של צוות בראבו להסתדר בשטח‬ ‫ביער הגשם העבות של אלסקה‬
‫הסיט אותם הרחק ממסלולם.‬
‫בינתיים, דלתא ממשיכים להוביל.‬
‫ביצתי.‬
‫תפנו את כפות הרגליים לצדדים.‬ ‫-מה שלום טי?‬
‫טי, את בסדר?‬ ‫-אני באה.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אני במאסף. לא אתן לאף אחד להישאר מאחור.‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫זה נראה כמו האזור המיוער.‬
‫סטינו מהמסלול די הרבה, אני חושב.‬ ‫-אין מצב.‬
‫מה קורה פה?‬ ‫-מה קורה?‬
‫אנחנו על פרשת דרכים.‬ ‫אפשר לפנות פה ימינה או שמאלה.‬
‫בוא נבדוק את המפה ואת המצפן.‬
‫צפונה. נתחיל להתקדם צפונה.‬ ‫-בסדר.‬
‫הצפון בדיוק שם.‬
‫זה מה שאני אומר. נגיע לחוף, נתקדם צפונה.‬
‫אי אפשר להגיע ככה לחוף. נגיע לאגם קודם.‬
‫רוצה להסתכל על המפה?‬ ‫-ראיתי אותה.‬
‫אם נעבור מכאן לכאן…‬ ‫-אני יודע איך זה נראה.‬
‫בראבו מתקרבים.‬ ‫-אני יודע. לאיזה כיוון אתה רוצה ללכת?‬
‫אני מוכן ללכת.‬
‫אני רוצה להגיע לשם.‬ ‫אני רוצה לנצח את בראבו.‬
‫הכסף אף פעם לא היה ממש משמעותי בשבילי.‬
‫אבל אני חושב על הכסף.‬
‫תן לי להסתכל על המפה.‬ ‫-בואו נתקדם צפונה. קדימה.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫היי, איש ההר.‬
‫תאט, איש ההר.‬
‫תהיה גבר!‬
‫המצפן מצביע צפונה?‬
‫מה?‬
‫אנחנו מצפינים?‬
‫לא, הוא פשוט לוקח פיקוד ואנחנו הולכים.‬
‫מה?‬
‫היי, איש ההר.‬ ‫-היי.‬
‫הולכים מכאן.‬
‫הצפון הוא בכיוון הזה.‬
‫אני יודע איפה הצפון.‬
‫אני לא יודע לאן הוא הולך.‬
‫השטח פתוח לגמרי פה. לא צריך להיאבק בעצים.‬
‫חכה רגע.‬ ‫-חכה רגע.‬
‫הוא צריך להאט.‬
‫חייבים להישאר יחד.‬ ‫-תאט!‬
‫במקום לדבוק במסלול שתוכנן מראש,‬
‫ברנדון בחר בדרך ישירה יותר,‬ ‫אך יש לזה מחיר.‬
‫הוספה של עוד אזור מיוער ועוד עליות.‬
‫בינתיים, בראבו ממשיכים להתקשות‬ ‫במציאת הדרך לצאת מהיער.‬
‫חכה רגע.‬ ‫-כן?‬
‫אנחנו כאן. נראה לי.‬
‫זאת מכה קשה.‬
‫הכול נראה אותו הדבר.‬
‫זה היה כל כך קל‬ ‫וחשבנו שאנחנו הולכים בכיוון הנכון,‬
‫אבל סטינו מהמסלול.‬
‫בוא נלך לכיוון צפון־מערב, אחי.‬
‫ישר קדימה… ישר לפניך.‬
‫מה?‬ ‫-ישר לפניך.‬
‫אני חושב שאולי הרחקנו מזרחה על ההתחלה.‬
‫זה היה מטופש.‬
‫וברגע שהבנתי איפה אנחנו,‬ ‫נאלצנו לחתוך צפונה.‬
‫הצפון בדיוק שם.‬
‫קדימה!‬
‫- מחנה בראבו‬ ‫דרו, דרייק -‬
‫בעוד שבראבו מתאמצים לחזור למסלול,‬
‫דלתא מתקדמים ומגדילים את הפער‬ ‫כשברנדון מכתיב קצב מהיר ביותר.‬
‫בזהירות פה.‬
‫אחי, יש פה בורות.‬
‫לכו בזהירות פה.‬
‫התחלתי להוביל.‬
‫יש עיקוף ענקי במסע שלנו.‬
‫אני רוצה ליישר את העיקוף הזה דרך ההר.‬
‫קדימה, טי. כמעט הגענו לפסגה.‬
‫אין לי מושג לאן אני הולכת. אני לא יכולה…‬
‫טינה מפגרת מאחור.‬
‫היי, צריך לתת לטי להדביק את הפער.‬
‫המצפן אצלה.‬
‫אני לא צריך מצפן כדי לדעת איפה הצפון.‬
‫אני לא חושב בצלילות כשאני יוצא לדרך.‬
‫אני אפילו לא מסתכל אחורה.‬
‫אני חושב שכולם מאחוריי.‬ ‫אתם אמורים לעמוד בקצב שלי.‬
‫חשבתי שאהיה החוליה החלשה.‬
‫אני מצטערת שאני כל כך איטית.‬
‫לא, את לא. פשוט תמשיכי לזוז. בסדר?‬
‫איש ההר!‬
‫בשלב הזה עם טינה,‬
‫אני רואה אותה מתקשה ומאטה יותר ויותר.‬
‫מה?‬ ‫-אני מאבדת את כולם.‬
‫מה את מאבדת?‬
‫היי, חכו רגע.‬
‫אני לא יכולה ללכת כל כך מהר.‬
‫איש ההר!‬
‫טינה.‬
‫אני באה.‬ ‫-אני פה איתה.‬
‫ברנדון התקדם ברעל, אבל טינה‬
‫שמתי לב שהיא גוררת רגליים.‬
‫הפסגה כאן. אנחנו נרד ונגיע לביצה הזאת.‬
‫היי, לאן נעלמת?‬
‫אני כאן.‬
‫לעזאזל.‬
‫כפי שצוין במכתב, דלתא יודעים‬ ‫שהם חייבים לחצות את קו הסיום כצוות שלם.‬
‫לאן אתה הולך?‬
‫אחי, לאן אתה הולך?‬
‫מה אנחנו עושים?‬
‫מתקדמים צפונה.‬
‫אבל תקשיב.‬
‫חכה להם.‬
‫תעשי מאמץ, טי.‬
‫אני מתאמצת.‬
‫אבל אני לא רוצה ליפול מרוב מאמץ.‬
‫היי, טינה ואני צריכים להאט את הקצב.‬
‫חייבים לנצח את בראבו.‬
‫אני שומר עליה, אחי. היא במצב לא טוב.‬
‫אני יודע.‬ ‫-נצטרך להאט.‬
‫אני מתאמצת, תאמינו לי. אני פשוט איטית.‬
‫אולי אפשר לצעוד לאט יותר‬ ‫עכשיו כשאנחנו בירידה.‬
‫תודה רבה.‬
‫באותו שלב, הבנתי שלאחותי טי,‬ ‫לטינה, נגמרה כבר האנרגיה.‬
‫אולי זה היה בגללי.‬ ‫כי התחלתי בקצב מהיר מדי.‬
‫זה הרגע שבו אני צריך להתנצל בפניכם.‬
‫את צריכה דקה? קחי דקה.‬
‫אני מתחיל להבין,‬ ‫״היי, אני חושב בצורה די אנוכית״.‬
‫יש עוד אנשים בצוות.‬
‫אני מתחיל להילחץ.‬
‫אבל אני בסדר.‬
‫כן, אני מצטער.‬
‫הבחורה הזאת לא מוותרת.‬ ‫אני יודע שהיא תשרוד.‬
‫אבל אני גם יודע שאתיש אותה בקצב הזה.‬
‫בסדר. אני מוכנה.‬ ‫-כמעט הגענו.‬
‫טוב, קדימה.‬ ‫-שנרד?‬
‫יהיה לה קל יותר אם נרד.‬
‫טוב, קדימה.‬
‫אני אוביל לרגע.‬
‫טינה, תקבעי את הקצב.‬
‫אתה לא תאהב ללכת מאחוריי.‬
‫זה בסדר. בטח כדאי לי.‬
‫כן, אני רואה מקום.‬
‫מה?‬
‫אני רואה נקודה בשטח הפתוח.‬
‫תעלה, ואז נוכל לפנות ימינה.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫זה מוביל לשטח פתוח פה.‬
‫הנה זה.‬
‫הנה השטח הפתוח.‬
‫טוב, אנחנו כאן.‬
‫תראה, אנחנו כאן.‬
‫אחרי שיצאו סוף סוף מהיער,‬
‫צוות בראבו מסוגל‬ ‫לאתר את המיקום שלו על המפה.‬
‫צריך להמשיך.‬
‫לחצות את הדבר הזה?‬ ‫-לחצות את הדבר הזה.‬
‫אנחנו אמורים להגיע לנהר שם.‬ ‫אבל אם נוכל להישאר מחוץ ליער, נהיה בסדר.‬
‫בוא נלך.‬ ‫-כן.‬
‫כמעט הגענו.‬ ‫-כמעט הגענו. עברנו חצי דרך.‬
‫כמעט הגענו.‬ ‫-עברנו חצי דרך.‬
‫שימו לב למצפן.‬
‫יש פה בור. אנחנו בביצה.‬
‫אנחנו… זאת בהחלט ביצה.‬
‫זה רציני.‬
‫ההליכה הייתה קשה מספיק,‬
‫ואז אנחנו מגיעים לביצה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫זהירות פה.‬
‫היו שם מים ובריכות מים ובולענים.‬
‫לאט ובטוח.‬
‫טי, את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫בכל צעד, מרגישים את האדמה זזה ככה.‬
‫שוקעים בכל צעד.‬
‫הרגליים כואבות לי נורא.‬
‫זה חסר רחמים.‬
‫קשה לעבור שם אם אתה נמוך, אם אתה גבוה.‬
‫אם אתה לא זז לרגע, אתה עלול לאבד מגף.‬
‫לעזאזל.‬
‫אוי, נתקעתי.‬
‫תיזהרו מבורות הביצה האלה.‬
‫אי אפשר למצוא קרקע יציבה.‬
‫יש בורות שאפילו לא רואים.‬
‫הם נראים כמו עשב רטוב.‬
‫ואז עושים צעד שגוי ונופלים פנימה.‬
‫אני שוקעת.‬
‫בסדר.‬ ‫-ניסיתי.‬
‫אני יודע. זה קצת…‬ ‫-היד שלי תהיה קפואה.‬
‫רגע. אני אביא לה כפפות.‬
‫עם כל צעד שעשיתי,‬
‫הרגשתי שכפות הרגליים שלי מתאבנות.‬
‫קדימה, טי, כמעט הגעת לפסגה.‬
‫הגעת עד כאן.‬ ‫את לא יכולה להשתפן עכשיו. תהיי קשוחה.‬
‫פשוט לא יכולתי יותר.‬
‫אני שומע נהר.‬ ‫-כן. קדימה.‬
‫- מחנה בראבו -‬
‫כן.‬
‫זהו זה, אח שלי.‬
‫נלך לאורך הנהר.‬
‫מצאנו את הנהר ואני כזה,‬ ‫״טוב, הגיע הזמן למהר״.‬
‫החלק הכי קשה של הניווט נגמר עכשיו.‬
‫בסדר.‬
‫צריך לחצות כאן.‬
‫אבל המגפיים שלי הפסיקו להיות אטומים למים,‬
‫ועכשיו הם נספגים לגמרי אם הם נרטבים.‬
‫יופי!‬
‫אני חושש שאיאלץ לסחוב‬ ‫בלוקים כבדים על כפות הרגליים‬
‫כשהרגליים שלי גם ככה מותשות לגמרי.‬
‫אוף, זה רחב בשבילי. לא יודע.‬ ‫-סלע, סלע.‬
‫קפיצה.‬
‫קפיצה במוט.‬
‫בדיוק.‬
‫המגפיים מלאים במים.‬
‫קפוץ.‬
‫אני מפגר קצת מאחוריך.‬
‫תגביר קצב, דרו. קדימה!‬
‫היי, בכל הכוח.‬
‫אני מרגיש שאני מאט קצת.‬
‫אין ברירה. אי אפשר להאט.‬
‫אפשר רק למצוא מצבור אנרגיה חדש‬ ‫ולהתאמץ כמה שיותר.‬
‫בכל הכוח, מותק.‬ ‫-בדיוק.‬
‫זה הרגע שלנו.‬
‫זה הגורל שלנו.‬
‫אני אסחב אותך לצד השני.‬
‫מהר.‬
‫קדימה. קפוץ.‬
‫קדימה.‬
‫קדימה!‬
‫בכל הכוח, מותק!‬
‫בכל הכוח!‬
‫קדימה.‬
‫סוחב את אחי לצד השני של הנהר.‬
‫- מחנה דלתא -‬
‫טינה.‬
‫כרגע, אני במצב קשה מאוד.‬
‫רגע.‬
‫יש אפשרות שאולי לא אוכל לסיים.‬
‫קדימה, טי. כמעט הגענו.‬
‫תתפסי את החבל, טי. נמשוך אותך קצת.‬
‫בשלב הזה, אין לי מספיק כוח‬ ‫להרים אותה ולסחוב אותה,‬
‫אבל יש לי מספיק כוח לגרור אותה‬ ‫במעלה גבעה אם היא יכולה להיאחז.‬
‫טוב.‬
‫תישעני עליו אם צריך.‬
‫אני אעשה כל מה שצריך‬ ‫כדי לחצות את קו הסיום כצוות.‬
‫זה היה לי הכי חשוב.‬
‫קדימה, טי.‬
‫קטן עלייך.‬
‫זה עוזר?‬
‫כן.‬
‫מהר מדי?‬
‫לא.‬
‫הצוות שלי מדהים.‬
‫אם ברנדון לא היה שם למשוך אותי‬
‫אני לא יודעת לאן הייתי מגיעה.‬
‫תעשי מאמץ, טי.‬
‫תחשבי על אימא. היא זקוקה לך.‬
‫אני יודעת.‬
‫אוהב אותך, טי.‬
‫הם כל הזמן מזכירים לי שאני חזקה,‬ ‫לעשות את זה בשביל אימא שלי‬
‫כי זו הסיבה העיקרית שבאתי לכאן.‬
‫פשוט ידעתי שאני חייבת להמשיך להתאמץ.‬
‫אני חושב שאנחנו יוצאים מאדמת הביצות‬ ‫ועומדים להיכנס לשטח המיוער.‬
‫כמעט הגענו.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו פה. כן, אנחנו יוצאים מאדמת הביצות.‬
‫תכף נהיה בבית.‬
‫חדורי מטרה!‬
‫נוסעים הביתה.‬
‫זה טוב. אני יודע שאנחנו מתקדמים מהר.‬ ‫אני מרגיש שאנחנו מתקדמים מהר.‬
‫קדימה, אח שלי. קדימה.‬
‫לא סחבתי אותך‬ ‫על פני שני נהרות כדי שתאט לי.‬
‫עושים מאמץ.‬ ‫-אני נשבע, אם אתה מריע בסוף המסלול,‬
‫אני אכסח לך את הצורה,‬ ‫כי זה אומר שנשארה לך אנרגיה.‬
‫שיט. זה נפתח, אחי.‬ ‫-כן.‬
‫ראית?‬
‫מה? אני חושב שכן.‬
‫נשארו 45 מטר. איך הרגליים שלך?‬ ‫-בוא נרוץ. קדימה.‬
‫איך הרגליים שלך?‬ ‫-קדימה!‬
‫למה אתה מסוגל?‬
‫קדימה, מותק!‬
‫יש בי רוח לחימה!‬
‫קדימה, דרייק!‬
‫מאחר שהגיעו לשפך הנהר,‬
‫בראבו הוא הצוות הראשון שהגיע לקו הסיום.‬
‫קדימה!‬
‫למה אתה מסוגל?‬
‫או שהם רק חושבים ככה.‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫מה זה?‬
‫תסתכל בקופסה. יש מכתב?‬
‫תפתח.‬
‫״שחקנים, זה האתגר האחרון שלכם.‬
‫״לידכם ניצבת משואת איתות מוכנה להדלקה.‬
‫״השתמשו בערכת מקדח קשת‬ ‫כדי להבעיר את האש שמדליקה את משואת האיתות‬
‫״הצוות הראשון שמדליק את משואת האיתות‬ ‫ינצח במשחק ׳כולם בשביל כולם׳.״‬
‫אלוהים.‬
‫החלק האחרון של האתגר‬ ‫יבחן את כישוריהם הפרימיטיביים של השחקנים.‬
‫עליהם להשתמש במקדח קשת,‬ ‫כלי הישרדות פרהיסטורי‬
‫הכולל קשת, כישור ולוח עץ‬ ‫כדי להצית אש בחיכוך.‬
‫ברגע שהמדורה תיתמר ותוכל להדליק‬ ‫את צרור הענפים שנמצא שלושה מטרים מעליה,‬
‫עשן איתות ישתחרר ויסמן את סיום המשחק‬
‫ואת הזוכים בפרס בסך מיליון דולר.‬
‫טוב, בוא נתחיל.‬ ‫-בוא נתחיל.‬
‫אל תיתן ללוח הזה להירטב.‬ ‫תדחוף הכול מתחת ככל האפשר.‬
‫מיליון דולר מוטלים על הכף.‬ ‫-בוא נעשה את זה.‬
‫כשהסתכלתי על מקדח הקשת, הוא היה לי מוכר.‬
‫ראיתי את זה נעשה בעבר,‬ ‫אבל אף אחד מאיתנו לא השתמש בו מעולם.‬
‫אז אנחנו מתכוונים לאלתר.‬
‫כישור, קשת. רגל על הלוח.‬
‫שים את זה פה למעלה.‬ ‫-לא. צריך לסובב את זה.‬
‫לא, תראה לי. החלק החד צריך להיות למעלה.‬
‫דרייק ואני לא מומחים להישרדות בטבע.‬
‫גדלתי באזור מיוער,‬ ‫אבל לא ממש השקעתי בתרגול‬
‫של חיכוך שני מקלות כדי להבעיר אש.‬
‫אז אני פשוט מנסה לא להילחץ עכשיו…‬
‫הנה. תחזיק את זה.‬
‫כן. קדימה. לא צריך ללחוץ חזק בהתחלה.‬
‫אפילו שאני יודע שזה עשוי לקחת זמן,‬ ‫ושדלתא עלולים להדביק את הפער בכל רגע.‬
‫אתה תחזיק חזק ואני אחכך.‬
‫ישר מעליו.‬ ‫אתה צריך להישאר ישר מעליו, דרו.‬
‫בסדר.‬ ‫-תישען קדימה ככה.‬
‫תמשיך.‬
‫-תשעין את זה טיפה שמאלה.‬
‫בסדר. את מוכן להפעיל כוח?‬ ‫-כן.‬
‫רגע. עוד קצת.‬
‫טוב, חכה רגע. לעזאזל.‬
‫רגע!‬
‫קדימה.‬ ‫-כשאני אומר ״רגע״, אתה צריך לחכות.‬
‫לעזאזל.‬
‫אחרי כמה וכמה עיכובים,‬
‫צוות דלתא נמצא‬ ‫במרחק של פחות מ-200 מטר מקו הסיום,‬
‫שם ממתין האתגר האחרון שלהם.‬
‫המשחק לא נגמר.‬
‫אלוהים, לא.‬
‫אלוהים.‬
‫קדימה! בואו!‬
‫תגיעי לשם בבטחה. אל תפגעי בעצמך.‬
‫אני לא רוצה להיות הסיבה לכך שכולם הפסידו.‬
‫אתה צריך אחד יותר טוב. אני אומר לך.‬
‫לא חזק מדי.‬
‫טוב, תפסיק. בוא נראה מה יש לנו.‬
‫אני רואה אדום. יש גחלת.‬ ‫-טוב.‬
‫יש לנו גחלת.‬
‫אל תיגע בכלום.‬ ‫-אני לא.‬
‫אל תיגע בכלום. אל תנשוף!‬
‫אני לא איזה מומחה מטורף להישרדות.‬
‫מעולם לא הדלקתי אש בחיכוך,‬
‫ואני קצת כועס על עצמי בגלל זה.‬
‫הייתי צריך לצפות למשהו כזה בתחרות הזאת.‬
‫תן לו רגע לנשום.‬
‫דלתא, מצד שני, אם הם יגיעו לקו הסיום,‬
‫אולי הם יוכלו‬ ‫להבעיר אש בחיכוך בתוך כמה דקות.‬
‫תנשוף.‬
‫בסדר.‬
‫צריך להכין עוד אחד.‬ ‫-בסדר. בוא נכין עוד אחד.‬
‫לא נדלק.‬
‫לעזאזל, אחי.‬
‫זה נעשה קשה. תתפסי את הכתף שלי. רדי משם.‬
‫מסתדרת?‬
‫תהיי חזקה.‬ ‫אנחנו רק צריכים לסיים בכל הכוח.‬
‫תמשיכי.‬ ‫-בבקשה, אל תעשה את זה.‬
‫לא. אני הרסתי לכולם ואני ארגיש נורא.‬
‫שזה לא ידאיג אותך. אנחנו צוות.‬
‫אין סיכוי…‬
‫אני מנסה.‬
‫הנה. תני לי זרוע.‬
‫תמשיכי.‬
‫אני יודע שזה קשה.‬
‫בואו נעשה את זה. יש פה צרור טוב לאש.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. אתה מוכן?‬ ‫-כן.‬
‫בואו נזיז את זה לשם.‬
‫הנה. החוצה עכשיו.‬
‫הצלחת. הכול בזכותך.‬
‫תוציא את המוט ההוא.‬
‫זה. לא, זה שעומד. תמשוך.‬
‫תיזהר.‬
‫היא תכבה?‬
‫קדימה.‬
‫הרוח דופקת אותנו.‬
‫אנחנו צריכים להדליק את הפתילים‬ ‫מעל המדורה, והם מאוד גבוהים,‬
‫והרוח המחורבנת מסיטה את הלהבה מהפתיל.‬
‫הרוח, אחי.‬
‫אני רואה שטח פתוח.‬ ‫-גם אני.‬
‫אני רואה קרחת יער.‬
‫אני אפצע בסוף.‬ ‫-אל תיפצעי עכשיו.‬
‫אני יודעת.‬ ‫-זהיר זה חלק וחלק זה מהיר.‬
‫מה מצבנו?‬
‫הם באים.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא רוצה להרוס לכולם.‬
‫בואי. תמשיכי להתקדם בזהירות, טינה.‬
‫כמעט הגענו. אנחנו קרובים.‬
‫כמעט הגענו.‬
‫הנה. פנימה.‬
‫אל תחנוק אותה.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫אני דואג נורא שהאש תדעך, שהיא תיכבה לנו.‬
‫ואם היא תיכבה, הלך עלינו. נפסיד במשחק.‬
‫קדימה, רוח. אנחנו כמעט שם.‬
‫יש לי רעיון. תן לי את מעיל הגשם שלי.‬
‫מה תעשה איתו?‬ ‫-תן לי את מעיל הגשם שלי!‬
‫אני אצור חומה.‬ ‫-בשביל מה?‬
‫כדי שהרוח לא תעיף…‬
‫אני לא רוצה שהאש תיכבה.‬ ‫-זה לא יקרה.‬
‫אני אפילו לא יודעת לאן ללכת. אני מנסה.‬
‫כמעט הגענו, חבר׳ה.‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫הגענו.‬
‫נו! קדימה!‬ ‫-קדימה!‬
‫אנחנו נזכה במיליון דולר.‬
‫דרייק, אנחנו נזכה במיליון דולר.‬
‫היא כמעט הגיעה.‬
‫-כן!‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫אלוהים, דרייק.‬
‫דרייק!‬
‫אני מנסה.‬ ‫-את חזקה יותר.‬
‫חבר׳ה, אני מנסה, בסדר?‬
‫תמשיכי.‬ ‫-אני לא מוותר. קדימה.‬
‫בואו.‬ ‫-נו כבר.‬
‫נו כבר.‬
‫נו כבר!‬
‫תידלק!‬
‫-תידלק!‬
‫הנה! עשינו את זה!‬
‫אלוהים, אחי!‬
‫עשינו את זה, דרו!‬
‫הם ניצחו.‬
‫הכול טוב. שיחקנו יפה.‬
‫יש בי רוח לחימה!‬
‫יש בי רוח לחימה, אחי!‬
‫תודה, אלוהים.‬
‫יש בי רוח לחימה!‬
‫הם ניצחו. זה נגמר.‬
‫ובשלב הזה,‬
‫אני פשוט רטוב וקר לי‬
‫ואני מוכן לחזור הביתה.‬
‫הם עשו את זה.‬
‫אני יוצאת מקו העצים ורואה את החוף.‬
‫אני חושבת שראיתי את הפנים של ג׳ו קודם‬ ‫והמבט שלו היה אטום מרוב אכזבה,‬
‫והלב שלי…‬
‫פשוט הפסיק לפעום.‬
‫הוא התנפץ.‬
‫אני מצטערת שהרסתי לכם.‬
‫אל תצטערי.‬
‫הגענו לקו הסיום.‬
‫הגענו.‬
‫קלטתי שאני…‬
‫נכשלתי.‬
‫אכזבתי את הצוות שלי. אכזבתי את אימא שלי.‬
‫ואז פשוט…‬
‫ופשוט התפוררתי.‬
‫היי, בואי הנה.‬
‫בואי.‬
‫סיימת חזק.‬
‫אימא שלך תהיה גאה.‬
‫היא תהיה גאה בך.‬ ‫-בואו נגיע לקופסה.‬
‫חייבים לסיים. קדימה.‬
‫היא תהיה גאה בך בכל מקרה.‬ ‫-נלחמת למען הצדק.‬
‫קדימה, בואו נגיע לארגז ונסיים. נעשה את זה.‬
‫אימא שלך תהיה גאה בך.‬ ‫אני מבטיח. העולם יתגאה בך.‬
‫הנה הוא.‬
‫המסוק.‬
‫אוי, שיט.‬
‫השק הזה נראה כמו שק של כסף.‬
‫זה הכסף שלנו, מותק!‬
‫אלוהים!‬
‫אף פעם לא ראיתי כל כך הרבה כסף.‬
‫לכל הרוחות!‬
‫הלו, אימא?‬
‫היי.‬
‫זכיתי במיליון דולר!‬
‫היי, מתוקה,‬ ‫תלבשי את התחתונים האדומים. אנחנו עשירים!‬
‫אנחנו עשירים!‬
‫אלוהים!‬
‫הכסף הזה הוא רק כסף.‬
‫נוכל להרוויח עוד כסף.‬
‫עשית משהו‬
‫שאף אישה אחרת כאן‬ ‫וגם רוב הגברים לא הצליחו לעשות.‬
‫החבר׳ה האלה הגיעו לפנינו,‬
‫והם יקבלו את הפרס הכספי.‬ ‫כל הכבוד, בחורים. אני גאה בכם.‬
‫רציתי את זה? ברור שרציתי את זה.‬
‫רציתי את זה בשביל כל הצוות.‬
‫זה לא היה הגורל שלנו, אבל זה בסדר.‬
‫בואי תשכבי, טי.‬
‫קטן עלייך.‬
‫רוצה להדליק אותה?‬
‫חייבים להדליק אותה.‬
‫לא ניצחנו, אבל אני לא יוצא מהדבר הזה מובס.‬
‫יש עוד אתגר אחד כדי לסיים את הדבר הזה‬ ‫ולסיים אותו כמו שצריך.‬
‫אז נעשה את זה.‬
‫תראו, יש פה כל מה שצריך.‬
‫בואו נעשה את זה.‬
‫הנה הטרמפ שלנו, אח שלי.‬
‫תן חיבוק.‬ ‫-בוא נחזור הביתה.‬
‫בוא נלך לראות את המשפחות שלנו,‬
‫אני ממש גאה בעצמי.‬ ‫אני ממש גאה בדרו.‬
‫כן, יהיה מגניב בטירוף.‬
‫שני בחורים מטקסס באו לכאן כדי לעשות את זה,‬
‫ועשינו את זה.‬
‫מה אתה אומר על זה, חמודי?‬
‫זכיתי במיליון דולר עם אחי.‬
‫וזה פשוט כל כך מדהים…‬
‫זאת התחושה הכי מרוממת שתרגיש כל חייך.‬
‫זה…‬
‫אני לא יכול לתאר את זה במילים. כאילו…‬
‫דרייק ואני נהיה חברים לכל החיים.‬ ‫אנחנו נתמוך זה בזה.‬
‫ואנחנו ניהנה מהניצחון הזה ביחד.‬
‫אף אחד לא יכול לקחת את זה מאיתנו.‬
‫אף אחד.‬
‫חוזרים הביתה.‬
‫ברכותיי, חבר׳ה!‬
‫בואו נדליק את זה. תדאג לזה, קפטן.‬
‫את קשה מדי עם עצמך, אחותי.‬ ‫-כן, תפסיקי להיות קשה עם עצמך.‬
‫ההפסד אומנם היה שם,‬ ‫אבל עדיין הייתה משימה שצריך לסיים.‬
‫הגענו עד לכאן, שרדנו, עשינו מה שצריך.‬
‫בואו נדליק את האש.‬
‫היה נחמד יותר אם היינו עושים את זה‬ ‫כדי לנצח, אבל השלמנו את המשימה.‬
‫בהחלט, חבר.‬
‫ואכן, ברנדון עשה מה שצריך.‬ ‫והוא הצית את האש.‬
‫יש!‬
‫וברגע שהוא הצית את האש‬ ‫הרגשנו כאילו ירדה לנו אבן מהלב.‬
‫זה נגמר. זהו.‬
‫באמת השלמנו את זה. שרדנו.‬
‫לא סיימנו ראשונים, אבל סיימנו.‬
‫שיחקנו יפה, אחי.‬ ‫-שיחקנו מעולה, חבר.‬
‫משחק יפה וארוך, בנאדם.‬
‫סוף סוף נגמר.‬ ‫החזקנו מעמד, נשארנו מאוחדים, סוף סוף נגמר.‬
‫כן.‬
‫אני לא כועס.‬
‫כשבאתי לפה אמרתי שאהיה נאמן‬ ‫לערכים ולמוסר שלי בכל מצב.‬
‫ובשורה התחתונה, זה מה שקרה.‬
‫אז הניצחון, באופן אישי, היה שם.‬
‫הוא היה שם. הניצחון היה שם.‬
‫חוזרים הביתה.‬
‫אנחנו יוצאים מפה עם ארבעה חברים.‬ ‫זה כל מה שחשוב לי כרגע.‬
‫זו פשוט הייתה רכבת הרים רגשית, לכולם.‬
‫אני אתגעגע לאנשים שלי, לחברי הצוות שלי.‬
‫סחבנו זה את זה על הכתפיים כאן.‬
‫סבלנו. צחקנו.‬
‫היו לנו זמנים טובים, זמנים רעים. התווכחנו.‬
‫התחברנו. לא יצרתי חיבורים כאלה‬ ‫כבר הרבה מאוד זמן.‬
‫אנחנו לא רק חברים. אנחנו משפחה.‬
‫מהיום הראשון רק רציתי להגיע רחוק,‬
‫והגעתי לסוף.‬
‫יש המון סיבות‬ ‫לכך שאני לא אמור להיות פה עכשיו.‬
‫אבל אני רק יודע‬
‫שאני אסיר תודה לכל חברי צוות דלתא‬
‫ושהם עשו איתי חסד.‬
‫כולנו אמרנו בהתחלה‬
‫שאנחנו מתחילים יחד ונסיים יחד.‬
‫ולא יכולתי לסיים את זה בלי כל אחד מהם.‬
‫זה חשוב לי מאוד,‬ ‫וזו הייתה המהות של צוות דלתא.‬
‫לא תכננתי לבוא הנה וליצור חברויות, אבל…‬
‫הכרתי פה חברים טובים.‬
‫עד כמה שזה היה קשה,‬
‫אני חושב שהחלק הכי קשה‬
‫הוא הסוף.‬
‫נהיה משפחה. לנצח.‬
‫לנצח בליבי.‬
‫טוב, חברים, יש ויסקי מעבר לקשת.‬
‫כן!‬
‫תרגום כתוביות: אדוה לנציאנו‬