ZIUA 30 - NOROS ORA: 09:40 TEMPERATURA: -2,2°C
Fir-ar să fie!
Unde naiba e Codiță? E bine?
Ce naiba se întâmplă?
A plecat după de foc sau așa ceva?
Joey e la Bravo.
- Poftim? - M-ai auzit.
Nu e jucător de echipă.
- Pe bune. - Da.
Incredibil, frate!
- Da. - Incredibil!
L-am primit în casa noastră.
Am împărțit pâinea!
N-avea niciun motiv să plece așa.
Știam că ceva nu e-n regulă.
Am avut senzația asta din a treia zi. De asta am fost așa.
Sunt mulți bani implicați, el acționează ciudat…
Pentru asta ai fi amenințat cu arma de multe ori.
M-aș putea înșela.
O să recunosc dacă greșesc. Acum îl judec.
N-o să tragem concluzii până nu aflăm
- …de ce a luat barca aia. - Da.
O să vă țin la curent.
N-are încredere în el.
Fir-ar să fie!
Nu știu, frate. M-a năucit de tot.
Jocul va fi mai urât.
Va fi mai urât.
N-am prins nimic.
Am fost la punctul ăla.
- Da. - Frate!
Și apoi…
Am mers de-a lungul coastei și, apoi, am încercat lângă bolovani.
O să terminăm cu barca asta…
Da, începe să…
Nu. O trag pe dreapta și o țin așa.
Bine.
Da. Ce ai făcut de dimineață…
Brusc, barca a dispărut fără niciun zgomot.
N-am auzit. N-ai zis…
- Eu chiar… - …„să v-o trag” sau „am plecat”?
Am aranjat-o și am început să pescuiesc lângă bolovani.
Am încercat să fac asta, iar, apoi, m-a durut fundul, frate.
Joey, chiar n-am încredere în ce spui acum.
Te-am văzut acolo. Și echipa Bravo a fost acolo, nu?
- Da. - Ce naiba a fost asta?
Voiam să plec. Mi s-a zis că nu pot.
Am vorbit doar despre Bravo toată noaptea trecută și cum sunt.
Toți ziceau să renunț de fiecare dată. Brendon…
- Ți-am fi zis asta iar. - Știu.
Nu vrem să știm. Nu ne pasă.
- Fiecare dintre noi e coechipier. - Da.
Noi spunem unde mergem. Tu n-ai făcut-o.
- Am vrut să merg… - Aici e diferența.
Tu ai luat decizia aia.
- Am înțeles. - Banii îți iau mintea.
Acum ne îndoim de tine.
Am înțeles. Înțeleg cum se vede, cum arată.
O să avem multe întrebări pentru tine azi.
- Bine. - Mergi la plimbare!
Mi-am făcut prezentarea dincolo, dar ei nu trebuie să știe asta.
Mi-am zis: „Bine. Cred că s-a terminat.”
N-am stârnit interesul Bravo.
Acum, cred că am terminat cu Delta.
Mă tentează să-i întreb ce le-ai spus.
- Mergi! - Sigur vom afla răspunsul.
- Ar fi grozav un răspuns clar. - Înțeleg.
Chiar înțeleg.
- Da. Bine. - Sigur.
O să mă întorc. O să-i anunț.
O să merg și o să-mi trag racheta,
dacă se ajunge la asta.
Acum sunt chiar în pericol.
7 JUCĂTORI
ZACH ECHIPA ALFA - ELIMINAT
BAYO ECHIPA ALFA - ELIMINAT
TONIA ECHIPA ALFA - ELIMINATĂ
TRE ECHIPA ALFA - ELIMINAT
O SINGURĂ REGULĂ
DREW ECHIPA BRAVO
DRAKE ECHIPA BRAVO
EMILY ECHIPA BRAVO - ELIMINATĂ
SAMMY ECHIPA BRAVO - ELIMINAT
TREBUIE SĂ FIE ÎNTR-O ECHIPĂ
JULIO ECHIPA CHARLIE - ELIMINAT
BRI ECHIPA BRAVO - ELIMINATĂ
JOEY ECHIPA CHARLIE
JOEY ECHIPA DELTA
MEGHAN ECHIPA CHARLIE - ELIMINAT
CA SĂ CÂȘTIGE UN MILION DE DOLARI
ERIC ECHIPA DELTA
BRENDON ECHIPA DELTA
JOSEPH ECHIPA DELTA
TINA ECHIPA DELTA
OUTLAST: CÂȘTIGĂM ÎMPREUNĂ
TIMP PÂNĂ LA PROBA FINALĂ
Ce-a zis? De ce-a luat barca?
A zis că i-au scăpătat picioarele ca să facă asta.
Dar n-a anunțat, iar barca nu mai era. E un indiciu clar că…
- A fost stresant. - A plecat.
Suntem o echipă.
Fiecare dintre noi am fi anunțat unde mergem, ce facem.
A fost ciudat
- …că a luat barca fără să anunțe. - Da.
Sigur, începi să te întrebi de ce a luat barca fără să spună
și de ce era la Bravo.
Schimbă echipa?
- N-am cuvinte, frate. - Nici eu n-am.
Deci, îl mai ținem aici?
Poftim?
Pe cine? Pe Joey?
Ai vrea să-l elimini acum, nu-i așa?
- Da. - Asta vrei.
Deci, ce facem?
Joseph, cum preferi?
TABĂRA DELTA
TABĂRA BRAVO
După ce l-am refuzat pe Joey și s-a întors, credeam că va ieși din joc.
Da, și eu credeam asta.
Dacă află Delta,
trebuie să părăsească jocul, fiindcă-l vor da afară.
Și știe deja că nu poate veni aici.
Sincer, cât de naivă trebuie să fie echipa ta?
- Să nu observe asta? - Da.
Nu vor avea încredere în el, dacă vor ști că a venit aici.
Când se întoarce, vor vedea că e trădător și-l vor elimina.
Când Joey a zis să nu-i spun echipei Delta că a venit aici…
Sunt bărbat. Am un standard ridicat.
Am multă integritate.
Iar el mi se pare că n-are, înțelegi?
Da.
Dacă altcineva de la Delta vine aici
și ne întreabă dacă Joey a venit aici…
Joey m-a rugat să nu spun. și nu voi spune.
- Dar nici nu voi minți. - Da.
- Asta zic și eu. - Nu sunt așa.
Sunt mult prea integru.
Dar aș vrea să știu dacă cineva vrea să mă trădeze.
Da.
Vezi latura adevărată a oamenilor când flămânzești aici…
- Da. - …și nu dormi.
Și sunt un milion de dolari în joc.
Da. Își dau arama pe față.
Măcar pot spune mândru
că n-am lăsat jocul ăsta sau banii să mă schimbe.
Da. Moralitatea e intactă.
TABĂRA DELTA
Ce faci, căpitane?
Salutare!
Vrei să vorbim sau te relaxezi?
Las spiritele să se liniștească.
Avem 24 de ore până la marea finală.
Ar putea fi o cursă,
o vânătoare de comori, pot fi multe.
Se pare că n-a dat bine faptul că ai apărut.
Bine. Așa că o să-ți spun direct.
M-ai dat peste cap doar plecând așa.
Da.
Am văzut oameni fiind ciudați când e vorba de bani, frate.
Sunt atât de aproape de limită!
Și ce faci? Ieși din joc sau schimbi tabăra?
Eu…
Adică…
Putem fi sinceri!
Îmi place Joseph
și vreau să-i spun
că am vrut să intru în echipa Bravo,
dar nu știu cu ce-ar ajuta să le zic că am vorbit cu ei.
Am stat destul aici cât să vreau să ajung la final.
Tot nu simt că i-am trădat
și cred că pot păstra pentru mine informația.
De fapt, am fost la Bravo.
Am vrut să merg acolo.
A fost o misiune de recunoaștere. Asta s-a întâmplat.
- Cum era tabăra lor? - Ce?
Cum era tabăra lor?
Se plimbau pe lângă bolovani și adunau crabi.
Arătau ca niște zombi ambulanți. Erau foarte obosiți.
Ei…
I-am întrebat: „Care e situația?”
Știi că suntem aproape de final.
Și ce-au zis?
Au zis: „Da, frate, o să luptăm ca să câștigăm.”
Joey,
orice poveste ar fi spus,
nici nu-mi venea s-o ascult, fiindcă știam că nu e tot adevărul.
Nu știu dacă încerca să schimbe tabăra, dar mi-am zis: „Știi ce?”
L-am rugat pe Dumnezeu: „Dă-mi un semn! Arată-mi ceva!”
Așa că
l-am ascultat și am stat locului.
Crezi că ți-ar fi mai bine acolo?
Nu.
Nu știu ce e, numai că am obosit pe toate fronturile. Adică…
Frate, dar ai soție, copii!
Știi ce ocazie bună ai acum?
Sincer, am fost dezamăgit, trist,
dar, fiind credincios și încercând să nu judec,
i-am acordat prezumția de nevinovăție. Deși nu vreau, cred în nevinovăție.
Așa-mi trăiesc viața.
Ascultă-mă bine!
Ăsta e un joc pe care-l poți juca așa cum vrei.
Da.
Nu sunt reguli. Joci cum vrei,
dar, frate, nu-ți lăsa mintea să te distrugă!
Da.
Niciunul din echipa asta nu e egoist.
Vorbești seara despre familia ta.
Vorbim despre ce vom face cu câștigurile.
Toți își pomenesc familia, mama, tata, copiii.
N-a zis nimeni că-și ia Ferrari.
Da.
Îndurăm toate astea pentru un scop mult mai important.
Deci, trebuie să te gândești bine.
Gândește-te bine!
Merită, frate.
Toate astea merită.
Însă sub nicio formă nu voi renunța
la tine sau la cei din tabără.
N-o să renunț la voi.
Până la urmă, e greu aici.
În Alaska e dur.
Toți simt diferit stresul, durerea și anxietatea,
dar nu mă lasă inima să exclud pe nimeni.
Ar trebui să facă ceva grav,
să facă rău echipei sau cuiva pentru excludere.
Joey, o să te descurci.
Ești bine, frate.
Știu.
Sincer, mă așteptam la ceva complet diferit.
A coborât Joseph.
A venit la mine și a spus exact ce voiam să aud
și mi-a cerut să rămân.
Nu cred că și-a dat seama ce a însemnat asta pentru mine.
Suntem bine.
Joe!
Rămâi cu noi! Fii bărbat! Hai să câștigăm!
Am stat și am ascultat. Te descurci.
Străduiește-te!
O să reușești. Am încredere în tine.
Mersi, frate!
Apoi a coborât Omul Munților și m-a îmbrățișat.
Îndurăm cu toții la fel. O să reușești.
Rămâi cu noi!
Știu că e greu.
O să fie mai greu, dar o să reușim.
Mi-e și puțin rușine
că am mers acolo ca să intru în echipa lor și că am fost respins.
Apoi, ei m-au primit înapoi cu brațele deschise.
Asta a reparat multe frustrări acumulate în suflet.
Cred că, acum, el și Joey vorbesc.
Serios?
Vrea să-i înțeleagă plecarea pe furiș.
Da.
E greu să-l faci pe Eric să se răzgândească,
dar nu putem permite ca moralul echipei să scadă întruna din cauza asta.
Cred că e genul de om care nu gândește înainte să acționeze.
E evident.
Da.
A trebuit să vorbesc și să-l fac să fie deschis.
Sunt derutat.
Da. Ai vrut răspunsuri,
dar Joey gândește altfel decât noi toți.
Joey încearcă așa cum știe el mai bine,
iar un om nu se poate schimba.
Trebuie să-l accepți așa cum e.
S-a frământat așa de mult și de inutil azi!
Da.
Dar ne apropiem de final, iar el a fost un atu mare al echipei noastre.
Părerea mea, după ce m-am gândit,
e că, acum, trebuie să acceptăm că Joey e Joey.
Știu ce spui și sunt de acord.
Dacă ești de acord, nu-l voi exclude.
Da.
Nu vreau să-l exclud.
Dacă aș fi știut că voi veți trece cu vederea…
Da.
Până la urmă,
echipa m-a învățat niște lecții valoroase.
Puteau să mă excludă din start, dacă voiau.
Am fost foarte arțăgos.
Voi mi-ați acordat timp să mă corectez
și mă bucur că mi-ați permis să fac asta.
- Da. - Apreciez mult asta.
Da.
Mi-au arătat iertare și acceptare,
iar Joey merită la fel.
Deci…
Mersi că m-ai ajutat.
- Da. - Pot discuta.
Sigur!
Face parte din rolul meu aici, cred că…
- Ești Maica Tereza. - …să fiu neutră.
- Maica Tereza! - Maica Tina.
Mai avem doar 24 de ore aici, frate.
- S-a terminat. - Ce cursă nebună
- …a fost totul! - A fost o nebunie.
Sunt doar un texan care vrea să reușească.
Sunt încântat.
Sunt entuziasmat.
Putem lua un milion.
E mult aluat, frate!
Sincer, mi-aș cumpăra altă casă.
Mergi acasă și-ți cumperi cinci bărci, frate.
Da. O să cumpăr sigur două bărci.
Mi-aș putea lua camion nou.
Vreau să călătoresc.
Îi iau soției altă mașină.
Măiculiță!
- O să plâng când o să vorbesc cu soția. - Cum o cheamă?
Adrienne.
O s-o îmbrățișez ca-n filme.
Bună, Adrienne!
Am reușit!
TABĂRA DELTA
Nu-mi voi mai privi viața niciodată la fel.
Am învățat să apreciez mâncarea. Categoric.
Vorbesc despre un sendviș cu unt de arahide două săptămâni.
- Da. - Crocant.
Delicios.
Aș face dragoste cu borcanul cu unt de arahide.
- Ghiciți, băieți! - Ce e?
Fata s-a căcat în sfârșit!
O să fie o zi bună, frate.
Doamne! Ce bine a fost!
- Slavă Domnului! - E ceva privat, dar…
Nu e deloc privat. Toți așteptam asta.
Ne făceam toți griji.
Nu vreau să vă întrerup, dar ascultați!
Ați auzit?
Elicopterul!
Hai, băiete!
Vine un elicopter! Măiculiță!
Ce ne vor lăsa, frate?
Ce ne vor lăsa?
Da!
- Uite-l! - Uite-l!
Îmi bubuie inima, frate.
Fir-ar!
Unde a dispărut?
După copaci.
Acum, suntem plini de gânduri.
Mă frământ. Ce se va întâmpla?
- Nu e nimic printre copaci. - Aici!
Am văzut elicopterul și am zis: „Începe acțiunea.”
- Am găsit! - Da?
Da.
Bine. Momentul adevărului.
E momentul.
- Ce e? - Nu știu.
- Acum e acum! Vom afla ce e. - Ce e…
- Da! - Am primit o hartă.
„Jucători, sunteți pregătiți pentru final?”
Da!
„Drumul către destin și premiul de un milion de dolari
începe la răsărit.”
„Aduceți busola, această hartă și voința de a merge mai departe.
Ați îndurat multe, dar acum e timpul să vă întreceți concurenții.”
„Veți încep și veți termina ca o echipă.”
În cursa finală, cred că Delta are o șansă.
Chiar cred.
Echipa e mai unită ca niciodată.
Știind că am încercat la Bravo,
sunt recunoscător că nu m-am îndepărtat de Delta.
Câștig, pierdere sau egalitate, toată echipa noastră ajunge la final.
- E momentul, echipă! - Da!
Numărătoarea inversă!
După o lună istovitoare, în luptă cu natura,
la limita forțelor fizice și mintale,
Bravo și Delta primesc un test final.
O cursă până la final…
E o călătorie super, nu?
…pentru a stabili cine ia premiul de un milion de dolari.
Mergem la punctul de plecare, în spatele golfului, apoi, mergem.
Echipele se vor înfrunta pe rute separate de 11 kilometri,
fiecare rută având provocările ei,
care le vor testa rezistența și abilitățile de orientare.
Va trebui să mergem de acolo spre partea asta mică.
Cred că e un râu aici.
Dacă e mlaștină cum știu eu, asta te înghite.
O să fie turbărie. O gaură din aia…
Trebuie să ne ținem de lemn.
Proba finală n-o să fie ușoară, dar cinci capete sunt mai bune decât două.
Aș fi vrut să înțeleg cât de departe mergem.
Nu avem abilitatea să știm când să ne întoarcem.
Eu și Joey știm să ne orientăm.
Știm să folosim o busolă și să citim o hartă.
Sper că se pricep cu busola.
Ce e aia?
Cred că e o busolă.
Am emoții.
Nu ne pricepem bine să folosim busola.
Acolo e răsăritul.
Ăla e estul.
- Încerc să gândesc. - Da.
Vreau să câștig, să duc banii acasă.
Nu vreau să stricăm totul fiindcă am deviat de la traseu.
Bine.
Să ne pregătim!
Să facem ce trebuie, ca să ne pregătim trupurile.
Adu-ne 50 de creveți!
Cred că azi va fi o zi bună.
Adu acasă unul mare!
Frate, va fi o zi bună. Am o presimțire.
Doamne! Nu e de glumă cu vântul ăla.
Nu vâslește bine.
Vezi… N-are forță în vâslă.
Unii nu prea au forță-n vâslă când se joacă cu cocoșelul.
Fiecare cu forța lui în vâslă.
Dle bucătar…
ce facem mâine?
Ce facem mâine?
Da.
Ce am făcut și azi.
- „Încercăm să cucerim lumea”. - Da.
Știam că asta o să zici!
Bucătarul și Omul Munților. O să cucerim lumea mâine.
Mâine va conta cursa pe jos.
Sunt sigur cea mai slabă verigă a echipei.
Am nevoie de o proteză de genunchi.
Glezna mi-a fost reconstruită.
Asta m-a făcut să mă frământ.
Oricum, nici n-aș putea fi mai mândru de echipa mea
și tot cred că vom câștiga.
Suntem aproape de final.
Valul ăla îl zdruncină bine.
A trecut prin greutăți aici, nu?
Nu e obișnuit. Se vede.
- El e… - Da.
Dar uită-te la el!
Joey, are încredere în el. Toți au încredere.
A venit ca să fie un jucător de echipă
și înțelege dinamica echipei.
Și…
Sunt aici, deschis.
Gata cu defensiva!
Sunt mândru.
Am trecut de greutăți și am rămas uniți.
E nevoie de niște inadaptați unici pentru a reuși.
Chiar am fost inadaptați.
M-am bucurat să particip și să fiu în echipă. Mersi că m-ai ales!
Mulțumesc că ai venit! Nu reușeam fără tine.
E o aventură unică în viață, cu siguranță.
TABĂRA BRAVO
E ultima noapte în colibă.
E ultima noapte în sălbăticie, în Alaska.
A fost dur.
Și a fost distractiv, dar…
N-a fost chiar distractiv.
Mâine e cea mai importantă zi.
Uită-te la noi! Doi băieți din Texas duc acasă 500.000 de dolari.
Toți ar vrea ca Drake și Drew, din Texas, să câștige.
Da. Și eu vreau.
Suntem la linia de sosire.
Da, știu.
Nu vreau să fiu nemernic, dar poate că sunt.
Cei care au renunțat au fost întrecuți de un model din California.
Da. O să câștigăm!
- Sunt mândru de voi. - Mersi.
- Pe bune. Sunt mândru de voi. - Mersi!
ZIUA 32 - NOROS 6:50, -2,2°C
Nu te trezești prea des…
Putând lua jumătate de milion de dolari.
Da.
Să ne hidratăm, frate!
Da, amice!
Acum e dimineața probei finale.
Am multe emoții în momentul ăsta.
Sunt entuziasmat, gata de plecare,
dar am emoții în legătură cu busola, cu cititul hărții…
Am decis că mă voi ocupa eu de orientare,
iar stresul e mare.
Sunt multe în joc.
Îmi bubuie inima. M-am rugat toată dimineața:
„Doamne, întărește-mă!”
Drake, ești gata să-i învingi?
Sunt gata.
Adio, pălărie de vrăjitor!
Adio, colibă!
Mulțumesc, Sammy, pentru design,
dar am evoluat.
Am plecat de aici.
Un ultim
rămas-bun.
Ne așteaptă un drum lung și umed azi.
O s-o iau încet.
Țestoasa și iepurele.
- Tina a luat busola? - Da.
A sosit momentul, frate. E clipa.
Vom încheia victorioși.
Trebuie să mă asigur că nu rămâne nimeni în urmă.
Mersi! Știi că o să încetinesc din când în când.
Nu știu. Echipa Bravo e destul de tânără.
Probabil că ei au forță mai multă în picioare, abilități,
însă, la capitolul înțelepciune, noi am condus jocul.
Pot să mă rog?
Rugăciunile ajută.
Condu-ne, băiete!
Tată ceresc, mulțumesc!
Îți mulțumesc pentru călătoria cu acești oameni minunați.
Mă rog Ție pentru siguranță, atât pentru echipa Bravo
cât și pentru echipa Delta.
Mă rog să câștigăm, sigur.
Am luptat până acum cu onoare, integritate.
În numele lui Iisus, amin!
- Amin! - Amin!
Uneori, nu contează viteza sau mușchii,
contează deciziile corecte la momentul potrivit.
Așa termini cursa.
Să mergem!
- E călătoria finală. - Victorie!
E momentul decisiv.
Înainte să înceapă cursa, fiecare echipă va vâsli spre punctele de plecare,
în nordul golfului.
Doamne! Plutește.
Știu.
Nu cobi!
Bravo și Delta vor parcurge
aceiași 11 kilometri spre malul nordic,
dar terenul divers va prezenta un set unic de provocări pentru echipe.
E ziua cea mare!
Începem!
Echipa Bravo va înfrunta o combinație de păduri dense,
mlaștini și căi navigabile în drum spre linia de sosire.
Trebuie să ne controlăm mental și fizic, frate.
Ce experiență super!
E uimitor.
La vest, Delta va avea mai puține păduri și ape,
orientarea fiind mai ușoară.
Totuși, adevărata provocare a traseului
va fi porțiunea mare de mlaștină sau de turbărie,
care le va pune la încercare dexteritatea și rezistența.
O să-mi fie dor de voi.
A fost minunat.
Nu pot vorbi. I-am zis soției că nu voi plânge.
Gata? Unu, doi, trei!
Bine.
Am emoții.
Și eu.
Ambele echipe fiind acum la punctul de plecare…
Bravo! O să vă venim de hac, băieți!
…începe cursa pentru premiul de un milion de dolari.
Bine.
- Gata, băieți? Doamnă? - Da.
Suntem gata.
- Țineți minte! Trebuie să grăbim pasul. - Da.
- Să mergem! - Da! Asta fac.
Ia-o la stânga!
Păi, bine, ăsta e nordul.
Trebuie să mergem pe aici.
- Poftim? - Pe aici!
Ne băgăm pe aici?
Da. Pe aici!
Dreapta sau stânga?
Trebuie să ne îndreptăm…
Ăsta e…
E nordul.
Să mergem pe acolo!
Drake e în fața mea, conduce.
Are picioare mai lungi, mai bune.
Am zis la început: „Tu stabilești ritmul. Eu țin pasul.”
Iar eu mă orientez în spatele lui cu busola.
Harta ne spune că am nimerit
o sursă de apă pe care o urmăm până la râu
și că ne îndreptăm în direcția potrivită.
Ruta sugerată de Bravo e spre nord,
intrând în contact cu un râu care se transformă în deltă la final.
Dar între ei și cursul de apă descoperit
e o pădure densă fără nicio potecă clară.
Stai așa!
- Pe acolo! - Da.
Să mergem!
- Bine. - Să mergem!
Sincer, puteam învăța mai multe
despre orientarea cu busolă.
- Mai la dreapta! - Ce?
Continuă înainte, apoi, am putea merge la dreapta.
Dacă te abați cu câteva grade, poți avea probleme mari.
Stai să văd unde mergem!
Aici e nordul.
Așa cred.
M-am orientat mereu
distingând nordul, sudul, estul și vestul după Soare.
Însă aici e înnorat, nu se vede soarele.
Nu facem la dreapta?
Habar n-am.
Reușita cursei se bazează pe simțul orientării…
Trebuie să mergem prin pădure. O să ajungem la râu în curând.
- Mergem drept? - Da.
Și de cât de bine poți folosi harta asta
și o busolă ca să te asiguri că te îndrepți spre linia de sosire.
Ce naiba…
Da. Haide!
În timp ce Bravo înfruntă provocarea inițială a pădurii,
Delta își continuă drumul spre vest.
Bine. Deci mergem așa, tot înainte.
Partea inițială a călătoriei Deltei e directă,
spre vest, pe lângă pârâu, către primul reper, un baraj de castori.
BARAJ DE CASTORI
Dar terenul prezintă provocări ascunse.
- Hopa! - Uite-o!
Mlaștina.
Pe terenul în care am intrat direct, noroiul e ca mucii.
Calci în el și te duci în toate părțile.
Era să-mi luxez glezna.
Aveți grijă la gaură!
Sunt două acolo.
E iarbă înaltă. Ridici piciorul când ești în iarbă.
Și iarba e alunecoasă.
N-am avut drum ușor deloc de când am coborât din barcă.
- Poți? - Da.
Și mă doare piciorul. Pulsează.
Însă mi s-a întipărit ceva în minte. Mă voi strădui pentru echipă.
Omul Munților, genunchiul tău și-a revenit.
Nu-i așa?
Acum, vom risca totul. Trebuie să învingem echipa Bravo.
Cred că toți din echipă simt la fel.
Da, frate. Tu stabilești ritmul. Exact.
Sper să fie drumul bun.
N-am văzut un baraj al castorilor.
Facem ce trebuie.
- Mergem pe lângă pârâu, nu? - Da.
Uitați-vă!
Sunt multe baraje de castori!
Doamne!
Ăsta-i chiar mare!
- Așa arată un baraj. - E frumos.
Deși Delta a fost mai lentă, avansul constant a dat roade,
fiind prima echipă ajunsă la punctul de reper
și aflând că merg în direcția bună.
E incredibil, echipă.
Poftim!
E un vis.
Astfel, au un avantaj față de Bravo,
în timp ce se îndreaptă spre pădurea densă.
- Aici începem să ne întoarcem. - Da, dle!
Barajul… Mergem spre nord.
Nordul e încolo.
Ești bine, T?
- Da. - Să stăm o clipă pentru ea!
Poftim?
Corpul meu nu funcționează așa cum anticipasem.
Ultimul lucru pe care mi-l doresc e să-mi rețin echipa.
Vrei să preiau eu orientarea?
Mă descurc.
Sunt mai lentă decât voi. Asta e tot.
Poftim! Barajul e într-acolo.
- Mergem într-acolo. - Pe aici?
Trebuie să mergem puțin spre nord-vest. Pe aici!
Nordul e pe aici!
Cu un mic avans, Delta se îndreaptă spre nord.
Între timp, la est, Bravo încă mai caută primul reper.
Suntem înverșunați!
Sunt înverșunat!
Nu știm despre Delta. Ne mișcăm repede.
Amândoi ne spunem că ei nu se pot mișca la fel de repede.
- Avem un milion de dolari de câștigat! - Da!
Sper că n-am trecut deja râul.
Totodată, pare că n-am ajuns atât de departe.
Dacă nu era râul nostru… Sigur! Harta!
Fir-ar să fie!
Știam amândoi că, după ce vom găsi râul,
vom fi pe drumul bun și mergem pe lângă râu până la final.
Așa că vom traversa orice fel de teren e nevoie ca să găsim râul.
Coborâm. Ar trebui să ajungem la râu în curând.
Da.
Să vedem de aici!
- Să vedem! - Pare cel mai bun loc de traversat.
Se deschide aici.
Nu se poate, frate!
Nu veni aici, Drew!
Nu înțeleg ce s-a întâmplat.
Am ajuns unde trebuia să fie râul,
dar eram la baraj.
M-am gândit că trecuserăm de baraj.
M-am gândit că ceva de pe drum era barajul.
Băga-mi-aș! Fir-ar să fie!
Deci, ne-am întors undeva și am luat-o pe un drum greșit.
Fir-ar! Harta ne-a încurcat.
Când sunt atâtea în joc,
sentimentul că te rătăcești și că nu mergi bine e sfâșietor.
Ce deasă e aici!
- Mergem pe iarba udă? - Nu știu.
Trebuie să ieșim din pădure.
Inabilitatea echipei Bravo de a se orienta
prin pădurea deasă din Alaska
i-a deviat grav de la curs.
Între timp, Delta continuă să avanseze.
Mlăștinos!
Merg pe călcâie!
Cum se simte T?
- T, ești bine? - Vin.
- Ești bine? - Sunt bine.
Sunt în spate. Nu las pe nimeni să cadă.
Unde naiba mergem?
Arată ca o pădure de rășinoase.
- Am deviat destul de mult. - În niciun caz!
- Ce se întâmplă aici? - Ce e?
E o bifurcație. O luăm la dreapta sau la stânga.
Să verificăm harta și busola!
- Nordul! O să mergem spre nord. - Bine.
Nordul e spre stâlpul ăla.
Asta zic și eu. Mergem la mal, spre nord.
Nu se poate. Întâi, dai de un iaz.
- Să văd harta! - Am văzut.
- Dacă mergem așa… - Știi cum arată.
- Bravo se apropie. - Știu. Încotro vrei să mergi?
Sunt pregătit.
Vreau să ajung, să înving Bravo.
Banii n-au contat mult pentru mine,
dar mă gândesc și la banii ăia.
- Să văd harta! - Hai spre nord! Să mergem!
Unde mergi?
Omul Munților!
Ușurel!
Fiți bărbați!
Avem nordul pe busolă?
Poftim?
- Mergem spre nord? - Nu, a preluat controlul. Îl urmăm.
Poftim?
Omul Munților!
Mergem pe aici.
Nordul e pe aici.
Știu unde e nordul.
Nu știu unde naiba merge.
E clar că e pe aici. N-o să vă luptați cu pădurea.
Stai așa!
- Trebuie să rămânem împreună. - Mai încet!
În loc să rămână la ruta planificată,
Brendon a ales o cale mai directă, deși aceasta are un preț,
adăugând o porțiune de pădure și alte schimbări de altitudine.
Între timp, Bravo continuă să se chinuie încercând să iasă din pădure.
- Stai așa! - Da?
Cred că suntem aici.
Ce dezamăgire uriașă!
Totul arată la fel.
Era așa de ușor și am crezut că mergem în direcția bună,
dar deviaserăm foarte mult.
Eu zic să mergem spre nord-vest, frate.
Direct în față… Fix în fața ta.
- Poftim? - Fix în fața ta.
Cred că am mers prea spre est din start.
A fost o prostie.
Când ne-am dat seama, am luat-o spre nord.
Nordul e fix pe acolo.
Hai!
Bravo încerca să-și recapete calea,
iar Delta continua avansul, Brendon stabilind un ritm riguros.
Ușurel pe aici!
Frate, sunt niște găuri.
Ai grijă pe aici!
Am preluat controlul.
E un drum foarte sinuos în călătoria noastră.
Am ales scurtătura, peste munte.
Hai, T! Suntem aproape în vârf.
Nici nu știu încotro merg. Nu pot…
Tina e tot mai în urmă.
Așteaptă să ne ajungă T! Busola e la ea.
Știu și singur unde e nordul.
Nu mi-era clar când am plecat.
Nu mă uitam înapoi.
Credeam că toți sunt în spate, ținând pasul.
Credeam că eu voi fi veriga slabă.
Scuze că sunt înceată!
Nu, nu ești. Nu te opri! Da?
Omul Munților!
Acum, în privința Tinei,
o văd cedând și mergând tot mai încet.
- Ce e? - Îi pierd pe toți.
Ce pierzi?
Stați așa!
Nu pot merge la fel de repede ca ei.
Omul Munților!
Tina!
- Vin. - Sunt aici, cu ea.
Brendon era entuziasmat, dar Tina…
Am observat că era înceată.
Vârful e aici. O să coborâm și-o să dăm de mlaștina aia.
Unde ai dispărut?
Sunt aici!
Fir-ar să fie!
Cum scria în bilet, echipa Delta trebuia să ajungă întreagă.
Unde mergi?
Frate, unde mergi?
Ce facem?
- Mergem spre nord. - Stai puțin!
Așteaptă-i!
Așteaptă-i și pe ei!
Încearcă, T!
Mă străduiesc,
dar nici nu vreau să mă străduiesc până cad lată.
Eu și Tina trebuie să încetinim.
Trebuie să învingem.
Am grijă de ea, frate. Nu se simte bine.
- Știu. - Va trebui să încetinim.
Mă străduiesc. Credeți-mă! Sunt înceată.
Am putea mărșălui mai încet acum, mergând la vale.
Mulțumesc!
În acel moment, mi-am dat seama că Tina nu mai avea energie deja.
S-ar putea să fi fost eu de vină. Am început prea în forță.
Ăsta e momentul în care ar trebui să vă cer scuze.
Vreți o pauză? Luați o pauză!
Mi-am zis: „Sunt prea egoist.”
Mai sunt și alții în echipă.
Încep să mă agit,
dar sunt bine.
Da, îmi pare rău.
Fata asta n-o să renunțe. Știu că o să reușească,
dar mai știu și că o voi epuiza în ritmul meu.
- Bine. Sunt gata. - Aproape am ajuns.
- Hai! - În jos?
Îi va fi mai ușor la coborâre.
Bine. Hai!
O să conduc o clipă.
Tina, stabilește ritmul!
N-o să vă placă în spatele meu.
E-n regulă. Așa ar trebui.
Da. Văd un loc.
Poftim?
Văd un loc în zona deschisă.
Urcăm și poate facem la dreapta.
TABĂRA BRAVO
Se deschide aici.
Acum!
Uite deschiderea!
Iată deschiderea!
Bine. Suntem aici.
Uite! Suntem aici.
Ieșind din pădure,
echipa Bravo își poate identifica poziția pe hartă.
Trebuie să continuăm.
- Traversăm toată chestia asta? - Da.
Ar trebui să ajungem la râu acolo.
Dacă nu mai e pădure, e bine.
- Să mergem! - Da.
- Aproape acasă! - La jumătate.
- Aproape! - La jumătate!
Fii atent la busolă!
E o gaură aici. E mlaștină.
Suntem… E clar o mlaștină.
Nu e de glumă aici.
A fost destul de greu la urcare,
iar acum e o mlaștină.
Fir-aș al naibii!
Ușurel pe aici!
Erau apă, bazine de apă și gropi.
Încet și jos!
- T, ești bine? - Da.
- Da? - Da.
Bine.
La fiecare pas, simțeai pământul mișcându-se așa.
Cu fiecare pas, te scufundai.
Mă ard picioarele!
E crunt.
E greu să treci dacă ești scund, dacă ești înalt.
Dacă nu miști, rămâi desculț.
Fir-ar să fie!
M-am blocat.
Aveți grijă la găurile astea!
Nu găsești nicio bază solidă.
Sunt găuri pe care nici nu le vezi.
Arată ca iarba udă.
Faci un pas greșit și te scufunzi.
Fir-ar! Mă scufund!
- Bine. - Am încercat.
- Da. E un pic… - O să-mi înghețe mâna.
Stați așa! Îi dau niște mănuși.
Cu fiecare pas pe care-l făceam,
simțeam că-mi împietresc picioarele.
Hai, T! Aproape ai ajuns în vârf.
Ai ajuns până aici. Nu da înapoi! Fii tare!
Am simțit că nu mai pot deloc.
- Aud un râu. - Da. Să mergem!
TABĂRA BRAVO
Da.
Am ajuns, frate!
Urmăm râul.
Am găsit râul. Mi-am zis: „E timpul să mergem.”
Partea grea a orientării trecuse.
Bine.
Trebuie să traversăm aici.
Dar cizmele mele au pierdut complet orice rezistență la apă aveau
și rețineau o grămadă de apă udându-se.
Fir-aș să fiu!
Mă îngrijoram că voi purta toată greutatea aia,
când picioarele mele erau deja epuizate.
- La naiba, e lat pentru mine. Nu știu. - Pietre!
Sari!
Săritura cu prăjina!
Așa!
Cizmele sunt pline de apă.
Sari!
Am rămas puțin în urmă.
Recuperează, Drew! Hai!
Efort maximum!
Simt că încetinesc puțin.
N-avem de ales aici. Nu poți încetini.
Îți găsești energie și mai mergi cât poți.
Efort maximum!
Da!
E momentul nostru.
E destinul nostru.
Te traversez în spate.
Grăbește-te!
Urcă! Sari!
Să-i dăm drumul!
Să mergem!
Efort maximum!
Să mergem!
Îmi duc prietenul peste râu.
TABĂRA DELTA
Doamne!
Tina!
Acum, sunt foarte pesimistă.
Stați puțin!
Există posibilitatea să nu pot să termin.
Hai, T! Aproape am ajuns în vârf.
Ia funia asta!
Te tragem puțin.
După atât timp, n-am destulă putere ca s-o ridic și s-o car,
dar pot s-o trag la deal, dacă poate rezista.
Bine.
Sprijină-te de mine, dacă vrei!
Facem totul, ca să ajungem la final cu toată echipa.
A fost cel mai important lucru.
Hai, T!
Te descurci!
Te ajută?
Da.
E prea repede?
Nu.
Echipa e uimitoare.
Dacă Brendon n-ar fi fost acolo ca să mă tragă la propriu,
nu știu unde aș fi ajuns.
Străduiește-te, T!
Mama ta are nevoie de tine.
Știu.
Te iubesc, T.
Îmi tot amintesc cât de puternică am fost și că particip pentru mama,
fiindcă, mai ales pentru ea, am venit aici.
Am știut că trebuie să continui.
Cred că o să ieșim din mlaștină și o să intrăm în pădure.
- Aproape am ajuns. - Da.
Iată! Da, ieșim din mlaștină.
Aproape am ajuns acasă!
Ne mișcăm cu un scop!
Mergem spre casă!
E bine. Știu că ne mișcăm repede. Simt că ne mișcăm repede.
Hai, frate! Haide!
Nu te-am cărat peste două râuri ca să încetinești!
Străduiește-te!
Jur, dacă începi să urli după ce terminăm asta,
o să te plesnesc. Înseamnă că mai ai energie.
- Măiculiță! Se deschide în față! - Da.
Vezi?
Ce e? Cred că văd.
- Sunt 45 de metri. Poți merge? - Alerg. Hai!
- Poți fugi? - Hai!
Din ce ești croit?
Hai!
Sunt înverșunat.
Hai, Drake!
Ajungând la gura râului,
Bravo devine prima echipă care se apropie de linia de sosire.
Hai!
Din ce ești croit?
Sau de ceea ce cred ei că e linia de sosire.
Ce naiba e asta?
Ce e asta?
Uită-te în cutie! E vreun bilet?
Deschide-o!
„Jucători, asta e ultima provocare.
Lângă voi se află un foc de semnalizare neaprins.
Folosiți kitul din cutie pentru a aprinde focul și racheta de semnalizare.
Prima echipă care aprinde racheta câștigă jocul.”
Doamne!
Ultima parte a provocării va testa abilitățile primitive ale jucătorilor.
Vor folosi un instrument de supraviețuire preistoric
format dintr-un arc, un fus, și o bază din lemn pentru a face focul prin frecare.
După ce focul aprinde mănunchiul de crengi, la trei metri înălțime,
se va vedea fumul rachetei, care va arăta finalul jocului
și câștigătorii premiului de un milion de dolari.
- Bine! Să începem! - Hai!
Să nu se ude baza! Împinge totul cât de departe poți!
- Un milion de dolari! - La treabă!
Kitul de aprindere mi-e cunoscut.
L-am mai văzut, dar nu l-am mai folosit niciunul.
Așa că va trebui să improvizăm.
Fusul, arcul. Piciorul pe bază.
Băga-mi-aș!
- Pune-l acolo, deasupra! - Nu. Învârte asta!
Nu. Dă-mi să văd! Capătul ascuțit e în sus.
Eu și Drake nu suntem supraviețuitori.
Am crescut în pădure, dar n-am exersat mult
frecatul bețelor ca să facem foc.
Încerc să nu intru în panică…
Poftim! Ține asta!
Da. Hai! Nu trebuie să forțezi la început.
…chiar dacă știu că ar putea dura o vreme,
iar Delta ne poate ajunge imediat.
Tu vezi cum împingi, iar eu frec aici.
Trebuie să stea fix deasupra, Drew.
- Bine. - Apleacă-te în față!
Mișcă tu!
- Continuă! - Apleacă un pic spre stânga!
- Ești gata de efort? - Da.
Stai așa! Încă puțin!
Stai puțin! Fir-ar să fie! Stai așa!
Băga-mi-aș!
- Hai! - Când zic să stai, stai!
Fir-ar să fie!
După mai multe obstacole,
echipa Delta e la mai puțin de 200 de metri de țărmul
unde-i așteaptă provocarea finală.
Nu s-a terminat jocul.
Doamne, nu!
Doamne!
Hai! Să mergem!
Trebuie să ajungi în siguranță. Nu te răni!
Nu vreau ca toți să piardă din cauza mea!
Îți trebuie una mai bună.
Nu prea tare!
Oprește-te! Să vedem cum e!
Văd roșu. Avem jar.
Avem jar.
- Nu atinge nimic! - Nu.
Nu atinge nimic! Nu sufla!
Nu sunt un supraviețuitor bun.
N-am mai făcut foc prin frecare.
și mă cam enervează asta.
Trebuia să mă aștept la așa ceva pe parcursul competiției.
Stai puțin, ca să se prindă!
Delta, pe de altă parte, dacă ajung la linia de sosire,
se adună și fac focul în câteva minute.
Suflă!
Bine.
- Trebuie să mai facem unul. - Bine. Încă unul!
Nu s-a aprins.
Fir-ar să fie!
E mai greu. Ia-mă de umăr!
Coboară pe acolo!
Poți?
Fii tare! Trebuie să terminăm în forță.
- Continuă! - Nu face asta!
Nu. Au câștigat ei. O să mă simt ca naiba fiindcă ați pierdut.
Nu-ți face griji! Suntem o echipă.
Nu se poate…
Mă străduiesc.
Hai! Dă-mi brațul!
Continuă!
Știu că e greu.
Hai! Avem ce ne trebuie pentru foc.
Bine.
- Bine. Ești gata? - Da.
Să-l mutăm acolo!
Așa! Afară! Acum!
Gata! Depinde de tine!
Pune lemnul aici!
Nu! Ăla care e ridicat. Trage!
Ai grijă!
Se stinge?
Haide!
Vântul ne pune bețe-n roate.
Trebuie să aprindem fitilurile de deasupra, care sunt la înălțime,
iar vântul suflă flacăra dinspre fitiluri.
Vântul, frate!
- Se deschide. - Da.
Văd un luminiș.
- O să mă rănesc. - Nu te răni acum!
- Știu. - Grăbește-te încet!
Cum stăm?
- Vin. - Bine.
Nu vreau să piardă toți din cauza mea.
Continuă să mergi, Tina!
Aproape am ajuns. E aproape.
Aproape am ajuns!
Uite! Le bag.
Nu-l înăbuși!
Hai, puiule!
Mă sperii că scade flacăra, că se va stinge acum.
Dacă se stinge, suntem terminați. Pierdem jocul.
Era cât pe ce, vântule!
Am o idee. Dă-mi haina de ploaie!
- Ce faci? - Dă-mi haina de ploaie!
- Fac un zid. - De ce?
Ca să nu mai sufle vântul…
- Să nu se stingă focul! - Nu.
Nici măcar nu știu încotro să merg. Mă străduiesc.
Aproape am ajuns!
- Da. - Da.
Am ajuns!
- Hai! Să mergem! - Să mergem!
Luăm un milion de dolari.
Drake, luăm un milion de dolari.
S-a înălțat bine!
- S-a înălțat! - Da!
Doamne!
Doamne, Drake!
Drake!
- Mă străduiesc! - Ești mai puternică.
Băieți, mă străduiesc, da?
- Continuă! - Nu renunț. Să mergem!
- Să mergem! - Hai!
Haide!
Aprinde-le!
- Aprinde-le! - Aprinde-le!
Așa! Am reușit!
Doamne, frate!
Am reușit, Drew!
Au câștigat.
E-n regulă. A fost un joc frumos.
Sunt înverșunat!
Sunt înverșunat, frate!
Mulțumesc, Doamne!
Sunt înverșunat!
Au câștigat. S-a terminat.
Și, în acest moment,
m-am udat, mi-e frig și sunt pregătit să plec acasă.
Au reușit.
Am ieșit din pădure și am văzut țărmul.
Prima oară, i-am văzut fața lui Joe și era înlemnită de dezamăgire,
iar inima mea
s-a oprit.
Era frântă.
Ați pierdut din cauza mea! Iertare!
Să nu-ți pară rău!
Am ajuns la final.
Am reușit.
Mi-am dat seama că…
am dat greș.
Mi-am dezamăgit echipa. Am dezamăgit-o pe mama.
Și apoi…
Și m-am prăbușit. Am cedat.
Vino încoace!
Ai terminat în forță.
Mama ta o să fie mândră.
- Așa o să fie. - Hai la cutie!
Trebuie să terminăm. Hai!
- O să fie mândră oricum. - Ai luptat bine.
Să mergem la cutie și să terminăm! Ne facem treaba.
Mama ta va fi mândră de tine. Lumea va fi mândră de tine.
Uite-l!
Elicopterul.
Fir-ar să fie!
Arată ca o pungă cu bani.
Sunt banii noștri!
Doamne!
N-am văzut atâția bani în viața mea!
Măiculiță!
Alo, mamă?
Bună!
Am câștigat un milion!
Scumpo, pune-ți chiloții ăia roșii! Suntem bogați!
Doamne!
Banii ăia sunt doar bani.
Putem face alți bani.
Ai făcut ceva
ce nu putea nicio altă femeie sau majoritatea bărbaților.
Tipii ăia ne-au învins
și au primit banii. Bravo! Sunt mândru de voi.
Îi voiam eu? Da, îi voiam.
Îi voiam pentru echipă.
Nu ne-au fost meniți, dar e-n regulă.
Întinde-te aici, T!
E-n regulă.
Vrei să-l aprinzi?
Trebuie aprins.
Nu am câștigat, dar nu voi pleca de aici înfrânt.
Mai e o ultimă probă ca să terminăm în forță.
Așa că o vom face.
Uite! Avem tot ce ne trebuie aici.
Hai la treabă!
A venit să ne ia, frate.
- Hai! - Să mergem acasă!
Să ne vedem familiile, frate!
Sunt foarte mândru de mine, de Drew.
O să fie al naibii de tare, frate!
Doi băieți din Texas au venit aici ca să câștige
și au reușit.
Ce părere ai, băiete?
Noi doi am câștigat un milion de dolari.
Și e cea mai uimitoare…
cea mai grozavă experiență pe care o poate avea cineva.
E…
Nici nu mai am cuvinte. E…
Eu și Drake vom fi prieteni pe viață. Ne vom susține
și ne vom bucura de victoria asta împreună.
Nimeni nu ne poate lua asta.
Nimeni.
Mergem acasă.
Felicitări, băieți!
Să începem! Fă onorurile, căpitane!
- Ești prea dură cu tine, fată. - Nu mai fi dură cu tine!
Chiar dacă noi am pierdut, mai aveam o treabă de terminat.
Am ajuns până aici și am supraviețuit.
Aprindem focul.
Ar fi fost mai bine dacă eram aici pentru a câștiga, dar am terminat jocul.
Sigur l-am terminat, amice.
Sigur, Brendon, a făcut ce trebuia. A aprins focul.
Da!
După asta, ni s-a ridicat o greutate de pe umeri.
Era gata. Chiar terminaserăm jocul. Supraviețuiserăm până la capăt.
N-am terminat primii, dar am terminat.
- Am jucat bine, frate. - A fost grozav, amice.
Un joc bun și lung.
S-a sfârșit. L-am terminat împreună.
Da.
Nu sunt supărat.
Am zis că-mi voi păstra moralitatea și integritatea orice-ar fi.
În final, asta s-a întâmplat.
Din punctul meu de vedere, a existat și o victorie.
A existat. A existat și o victorie.
Mergem acasă!
Mergem patru prieteni. Asta e ce contează pentru mine acum.
A fost o provocare emoțională pentru toată lumea, aș spune.
O să-mi fie dor de oamenii mei, de membrii echipei.
Ne-am sprijinit unul pe altul aici.
Am suferit. Am râs.
Am avut vremuri bune, vremuri grele. Ne-am certat.
Ne-am apropiat așa cum nu m-am mai apropiat de mult timp.
Am depășit prietenia. Suntem o familie.
În prima zi, voiam doar să rezist și am ajuns până la capăt.
Nu trebuia să mai fiu aici acum,
dar tot ce știu e
că sunt foarte recunoscător pentru toți din echipa Delta
și că s-au purtat frumos.
Am zis toți la început
că începem împreună și terminăm așa.
N-aș fi putut termina fără niciunul dintre ei.
Înseamnă mult, iar asta e esența a ceea ce a fost echipa Delta.
Nu intenționam să vin aici și să-mi fac prieteni, dar…
Mi-am făcut prieteni buni aici.
Oricât de greu a fost aici,
cred că cel mai greu
e finalul.
Vom fi o familie. Pe vecie.
În suflet, mereu.
Băieți, avem whisky de cealaltă parte a curcubeului.
Da!
Subtitrarea: Daniel Onea