KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Ta koupelna je větší než můj dům.
To je super.
Co to?
- Nedívejte se. - Nedívám se.
Ale opravdu.
Nepodívám se, ani kdybyste prosila.
Za koho mě máte?
2. DÍL
Musíte vyjít.
Promiňte, ale nemůžete odejít?
Potřebuju telefon.
Donesu vám ho.
Otevřete. Nemám čas.
Jdu dovnitř.
Omlouvám se.
Moc se omlouvám.
Vy mě znáte, že?
Už jsme se potkali, že?
Ne, nepotkali.
Moc se omlouvám.
Omlouvám se.
Je to můj pokoj…
Promluvme si.
Co mu je? Proč za mnou jde?
Stůjte.
Copak neslyšíte?
Přejete si, pane?
Jste to vy, že?
Běžecký pás.
Prosím? Běžecký pás?
Nazvala jste mě úchylem.
Nevzpomínáte si?
Úchylem?
Úchyl jeden.
Hej…
Udělejte to znovu
a zabiju vás.
Zapamatujte si to, pane Úchyle.
To tričko s tygrem?
Ano.
- Už si vzpomínáte? - Ano.
Věděla jsem to.
Zíral jste jako úchyl a neotočil jste se.
Nebudete úchyl vy,
když si nastavíte záchod na průhledno?
Ani tím vás nepřekonám.
Omluvte se.
Za dnešek i za minule.
Za dnešek se moc omlouvám.
Ale tehdy to byla vaše vina.
Myslím, že omluvu dlužíte vy mně.
Proč já?
Pokud nevíte proč,
není třeba pokračovat.
Omluvte mě.
Příjemný pobyt, pane.
Promiňte.
Hej!
Ještě jsem nedomluvil.
Promiňte, ale už nemám co dodat.
Ani tehdy ani teď
o vás nemám sebevětší zájem,
tak za mnou nechoďte.
Nedá se s vámi vůbec mluvit.
Nic, co uděláte, mě neobměkčí.
Dobře.
Nemusím být zdvořilý k někomu, kdo se chová takhle.
Varuju vás.
Už vás nechci nikdy vidět.
Ano, pane. Já si přeji přesně to samé.
A neusmívejte se.
Všichni zaměstnanci hotelu slouží hostům s upřímným a zářivým úsměvem.
Nelíbí-li se vám můj úsměv,
zvažte pobyt v jiném hotelu.
Teď mě omluvte.
Nejdřív host.
Takový úchylný blb.
Říká se „sebemenší“, ne „sebevětší“.
Prosím?
Ne „Nemám o vás sebevětší zájem“,
ale „Nemám o vás sebemenší zájem.“
Tak se to správně říká.
Aby se vám lidé nesmáli.
To je ale povýšený blbec.
ŽIVOTOPIS KU WON
Chtěla jsem životopis, a tys ho vážně přinesl.
Asi tu vážně chceš pracovat.
Pravidla jsou pravidla.
A rodný list?
Vždyť jsme rodina.
Pravidla jsou pravidla.
Pokud ti to vadí, nepracuj tady.
Proč si tím vším procházet, když je ti hotel ukradený?
Přinesu ho.
Je to zábava.
Potřebuji dvě kopie.
GENERÁLNÍ ŘEDITELKA KU HWA-RAN
Třicet minut.
Dobrý den.
Znovu se setkáváme.
Mám dnes na starosti inauguraci.
Vážně?
Strašně nerada stojím před davem,
ale nadřízení chtějí, abych to byla já.
Tomu rozumím.
Život je unavující, když je člověk žádaný.
- Nechcete zajít na večeři? - Moc ráda!
- Šlo by to? - Rozhodně. Moc ráda.
Sejdeme se tedy u večeře.
Dobře, jistě.
Hodně štěstí s inaugurací.
Děkuju.
Vidíš? Zabralo to.
Výborně, Sang-siku. To se povedlo.
- Kam jdeš? - Pro rodný list.
To zadej svým asistentům. Jdeme. Všichni čekají.
Na koho? Na mě?
- Proč? - Ta inaugurace.
Po ní máš slavnostní večeři
s radou a VIP hosty.
Ne, nikam nejdu.
Předseda to přímo nařídil PR týmu.
Proč jsi tak nervózní?
Zbytek tvého života bude velká párty.
Jdeme.
Dobrý den.
Jsem manažerka Kim Su-mi a provedu vás dnešní inaugurací.
Tímto dnešní inauguraci zahajuji
a vítám nového manažera hotelu Království.
Prosím o velký potlesk pro manažera Ku.
Co tady dělá ten úchyl?
INAUGURACE PRO VRCHNÍHO MANAŽERA KU WONA
Pokračujte.
Nikdy jsem ho neviděla…
Chci říct…
Vrchní manažer Ku přednese zahajovací řeč.
Ale ne.
Neusmívejte se.
Přestaňte se usmívat.
Neusmívejte se.
Přestaňte.
Dobrý den. Jmenuji se Ku Won.
Snad náš čas využijeme co nejlépe.
- Teď to ukončete. - Prosím?
Ano.
Tímto ukončuji dnešní inauguraci.
Největší talent hotelu, Čchon Sa-rang,
- našeho manažera přivítá. - To ne.
Přineste kytici.
Sakra.
Znovu…
se setkáváme.
Vítejte, vrchní manažere Ku!
Vážně?
Ano, opravdu vás vítáme.
- Myslíte to vážně? - Ano, pane.
To je od nás všech.
Příští týden točíš promo video
s největším talentem roku, naší milou slečnou Sa-rang.
PR tým vám pošle otázky.
- To je vše? - Vše.
- Můžeš jít. - Dobře.
Já se také omluvím.
Slečno „Největší talent“, zůstaňte.
Varoval jsem vás, ať se mi vyhýbáte.
Odteď se vám budu snažit vyhýbat.
NEJVĚTŠÍ TALENT
- Víte, co je vstřícnost? - Ano, moc dobře.
Je to vyhýbání se nepohodlí?
Jen plním vaše přání, abych se vám vyhýbala.
Proč jsem
tedy úchyl?
Nejen, že jste divně sténal ve fitku,
což je veřejný prostor,
ale také jste mi dal svůj klíč jako dýško
spolu s hrůzným vzkazem
o mé rafinovanosti a žhavé společné noci.
- Já? - Byla jsem tehdy nová.
Uznávám, že jsem byla drzá.
Ale nemám
důvod tolerovat takovou neúctu jen proto,
že pracuju v hotelu.
O čem to mluvíte? Kdy jsem to udělal?
Nikdy jsem nic takového neudělal,
a ani zdaleka nejste můj typ, ani přes mou mrtvolu.
Nepletete si mě? Jste si jistá?
Měl jste na sobě tričko s tygrem.
To jako vážně?
A tím se značí úchyl?
Jasně jsem slyšela, že mi to dal muž v tričku s tygrem.
Takže říkáte,
že jste mě zaškatulkovala
jen na základě mého trika?
Takže jste to nebyl vy?
Za koho mě máte?
Proč by taky?
Kvůli vám?
Nemluvím jasně?
Ani přes mou mrtvolu
byste rozhodně nebyla
můj typ.
Omlouvám se.
Měl jste mi to říct.
Nedala jste mi šanci.
Omlouvám se.
Neusmívejte se.
Příčí se mi falešný úsměv.
Usmívám se v práci. Je to součást mé uniformy.
To nic nemění.
- Vážně? - Usmějte se a končíte.
Děkuju.
Nebyla jsem připravená se na vás od srdce usmát.
Díky, že to nemusím předstírat.
A také
se upřímně omlouvám za to, co jsem tehdy udělala.
Z celého srdce se omlouvám.
Odejděte i s květy.
Ano, pane.
Úchyl?
Neexistuje úchyl jako já.
Bože.
Tudy, pane.
- Pověste mi kabát, prosím. - Jistě.
Doprovodím vás na místo.
Tady, pane.
Dejte ho nahoru.
Ano, dám vám ten kufr nahoru.
Příjemný let.
Ještě se zraníte.
Postarám se o to.
Dobrý den.
Můžou ten tác nechat tak, jak je.
Proč to lidi dělají?
Protože jsou hodní.
Myslí si, že nám tímhle ulehčí život.
Žádná laskavost. Přehánějí to.
Je to k ničemu.
Prostě to gesto přijmi.
Uklidíme a půjdeme na duty free prodej.
Ro-une, Un-dži, ukliďte toalety, až to půjde.
- Ano. - Ano.
Kdo vzal kabát muži z 3H?
Já.
Není ve skříni.
Kde je?
Vyhodila jsem ho.
Cože?
O čem to mluvíš?
Požádal mě o to.
Tudy, pane.
Pověste mi kabát, prosím.
„Vyhoďte ten kabát.“
Tak to řekl.
Hej!
Chcete, aby mě vyhodili?
Říkala jsem, ať neděláte problémy!
Omlouvám se.
Tohle omluva nespraví.
Řekl, ať ho hned přinesu!
Napravím to.
Jak to můžeš říct? Jsi tu nová.
Nejsi v dostatečné pozici.
Co teď budeš dělat?
Co s tím všichni hodláte dělat?
Vyřídím to za ni a postarám se o to.
Vážně?
Pchjong-hwa,
tak ať z toho nemám žádné problémy.
Zařiď to v tichosti a efektivně. Dobře?
Promiňte. Moc mě to mrzí.
Neřešte to. Budu v letištním salónku,
tak ho přineste před dalším letem.
Pokud ne, nenechám to jen tak.
Ano, pane. Přinesu ho co nejdřív.
Moc mě to mrzí.
Promiňte. Prosím, pomozte mi.
Prosím, jen tentokrát.
Nemůžu.
Už teď nestíhám.
Zaplatím dvakrát tolik.
Není třeba.
Třikrát, čtyřikrát, nebo si řekněte.
Prosím, pomozte mi.
Pane, prosím. Moc vás prosím.
S takovou si ublížíte.
Odpočiňte si.
Ta dnešní inaugurace se vám povedla.
Jak vám pomůžu?
Máte ráda sněžné kraby?
Co si ho dát k večeři? Můžeme poklepetit.
Hele.
Baví vás předstírat, že jste pan Ku?
Pan Ku?
To jsem neřekl.
Měla jsem večeřet s vrchním manažerem,
ale žádný manažer nejste.
Proč bych s vámi měla večeřet?
Takže tajemník vám není dost dobrý.
To chcete říct?
Přesně tak.
To tedy není.
Jste naprostá snobka.
Už jsem taková.
Takže už se nemusíme nikdy ani pozdravit.
Nebojte.
Od snobů si držím značný odstup.
Ať to nechytnu.
Už to na mě leze!
Cože? Leze to na vás?
Slečno Sa-rang, jste tu. Pojďme.
Zúčastníte se uvítací večeře pro pana Kua.
Co? Já?
Proč by tam měla jít ona?
Já bych tam měla jít za personál.
Ne.
Snobská manažerka nemůže reprezentovat personál.
To je nesmysl.
Nadřízení mají na lidi dobrý odhad.
- Co? - Šup. Jdeme pozdě.
Vrátím se.
Opatrně, šíří se tu snobství.
- Tudy, prosím. - Sakra.
Ten klepetník. Sněžný krab, to určitě.
To je tak hezké.
Jste tu poprvé?
Ale pracujete tu už tak dlouho.
Je to Království úsměvů.
Jelikož to je salónek na VIP patře,
běžný personál sem nesmí ani po 100 letech.
Tak jste konečně tady.
Užijte si dnešek.
Dnes jste taky VIP.
Dobře.
Úchvatné.
Měla jste se mi vyhýbat.
Tuňáková líčka, pane.
- Děkuji. - Ano.
- Dobrou chuť. - Děkuji.
Měl ten váš tuňák hodnotu 500 milionů, předsedo Hane?
Pět set milionů?
Bylo to 590 milionů wonů.
- Bože. - Kolik stál tenhle?
Sedm set milionů.
Hwa-ran má výborný odhad.
Lepšího tuňáka už neuvidíte.
Chcete se vsadit?
Co když najdu lepšího tuňáka?
Propáníčka.
Záleží na srdci, ne na ceně.
Hwa-ran to vše zorganizovala na oslavu jmenování svého bratra.
Vždy jsem věděla, že jste štědrá. Ale jste taky laskavá.
Když teď pracuje v hotelu,
mohl by vám ho ukrást.
Povedete Království úsměvů?
Je to v podstatě povinný kurz
v rámci manažerského školení.
- Neříkej nesmysly. - Co?
V soutěži vyhrává ten lepší.
Proč bych měla s Wonem soutěžit?
Měla bych mu pomoct.
Otče, prones přípitek.
Ano, pronesu.
Dobrá, přátelé.
Chci poděkovat
předsedům, vedoucím pracovníkům a personálu, kteří na oslavu přišli,
i když mají nabitý program.
Podpořte prosím manažera Ku Wona
v jeho budoucích snahách.
Teď si to užijme.
Na zdraví!
Kdo jste?
No…
Jsem Čchon Sa-rang, pracuji v hale.
Je náš největší talent,
reprezentuje personál.
Vážně?
To tedy budete nejvstřícnější zaměstnanec hotelu.
Nechcete
pronést proslov?
- Já? - Je vám to nepříjemné?
Ne, pane.
Je mi velkou ctí pracovat pro manažera
s takovým charakterem a intelektem.
Taková faleš.
Skutečně vás tu vítáme.
Bavte se.
Líbí se mi vaše upřímná povaha.
Děkuji.
Pane Kime, najdete
tu nejdražší část tuňáka a dáte
ji našemu největšímu talentu?
Ano, pane.
Děkuji. Pochutnám si.
Falešný úsměv pro peníze.
Wone, měl bys taky něco říct.
Není potřeba.
Vstávej. Jsi dnešní hvězda.
Děkuji za váš drahocenný čas.
Také udělám
z hotelu Království
místo bez falešných úsměvů.
Co třeba „We are the world“?
Na zdraví.
Úžasné.
Zorganizuje inauguraci a večírek pro svého syna,
a dokonce zapojí i PR tým.
Copak?
Bojíš se?
Hošíka jako jsi ty?
Něco si ujasněme.
Nezajímá mě management ani převzetí hotelu.
Nemusíš se bát.
Jestli vážně nemáš zájem,
proč jsi vůbec dokončil MBA?
Mám dobrou hlavu.
Nemusím skrývat své schopnosti.
Když to takhle řekneš, nezní to moc dobře.
Je mi jedno, co si myslí ostatní.
Nebudu tu pracovat dlouho.
Tak si se mnou…
nezahrávej.
Nebuď tak troufalý,
jestli stojíš o tento luxus.
Seznámím vás se svými dětmi.
Co je to?
Tuňák. Dárek od předsedy.
Děkuji.
Promiňte.
Mohu odejít?
Jistě.
Mám to říct předsedovi?
Klidně běžte. Nikoho nezajímáte.
VAŘENÁ KRAVSKÁ HLAVA KUKBAP
Ano, drahá. Jsi na cestě domů?
Ne.
Babi, chceš tuňáka?
Cože? Čumák?
Ne, ne čumák. Tuňáka.
Teď nemám čas.
Zavolej mi, až budeš doma.
Bože, pořád stejná.
KONTAKTY
Dáme panáka!
Haló?
Předseda mi dnes dal tuňáka. Dáš si?
Ne, dík. Sněz si ho.
Stál 700 milionů wonů a on mi dal tu nejdražší část.
Jsem v Pusanu a taky jím tuňáka.
V Pusanu? Proč?
Neříkal jsem ti to?
Jsme tu s klubem na zápase.
Chvíli tady pobudu a o víkendu budu zpátky.
Ale zítra jsme měli jet do Namsanu.
Už zítra?
Nebyls u plánování?
Ten zápas je důležitý,
tak se pro jednou nezlob.
Ale můžeme jet příští týden, pověsíme ten zámek
a co jen budeš chtít.
Ju-name, pojď sem!
Musím jít. Zavolám ti!
Tak jo.
Haló?
Omlouvám se.
Je to hlava!
Tuňák.
Omlouvám se.
Dali mi hlavu.
Co mám dělat?
Znovu jsme se na sebe podívali!
Končím. Musíš ty.
- Nemůžu. - Co teď?
Dívej na to oko.
Kouká to přímo na mě.
Ahoj, holky.
Co je?
Co se děje?
Ta-ul.
Božínku, tuňák!
Rozplývá se na jazyku.
Ta-ul, je něco, co neumíš?
To mi povídej.
Umí dělat i skvělé přílohy.
S dětmi uvidíte. Matky jsou úžasné.
Proč místo tohohle jíš instantní nudle?
Nesnáším rozbředlé věci.
I tak ochutnej. Jestli je od předsedy, je drahý.
Sedm set milionů.
Sedm set milionů?
Vyplivni to.
- Proč? - Hej.
Většina tuňáků má velikost pěti hlav.
Ta hlava má hodnotu 140 milionů.
Víc než naše hlavy.
- Prodáme ho. - Dobře.
Hele.
Známe někoho, kdo nám tolik zaplatí?
Ne.
Mohla by sis koupit dům.
Jasně, tak jezte.
Kdy jindy bude příležitost?
Když hlava stojí 140 milionů,
jeden kousek stojí 2,4 milionu.
A teď 4,8 milionu.
Ti, kteří se tímhle cpou, musí být šťastní.
To určitě.
Musí být šťastní.
- Šílené. - Dvanáct milionů.
- Jdeme na to. - Je to dobré?
Rozhodně.
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Bože.
Pojď dnes spát domů.
- Hotel je pohodlnější. - Pojď domů.
Dáme si doma ještě skleničku.
Pojedeš domů?
Chce to, tak bych měl.
Žij si, jak chceš.
Nevstupuj do minového pole.
Nastoupíš si?
Předseda tě chce doma.
Taková troufalost.
Musíš mi otevřít.
Říkám si,
jak rychle lidé pochytí manýry.
Nastupte si, pane.
Víc to nejde.
Víc je neotevřu.
Běž domů.
Cože? Nemůžu.
Předseda řekl, ať tě přivezu.
Nemůžu. Pane Ku!
RECEPČNÍ V HOTELOVÉ HALE ČCHON SA-RANG
HOTELOVÝ VELETRH
KRÁLOVSTVÍ
Sa-rang, co to kreslíš?
Jak jsme si hráli na pláži, mami.
- A co je tohle? - Hotel.
- Hotel? - Ano.
- Ten hotel je růžový. - Ano.
Mami, až vyrostu, budu pracovat v hotelu.
- Vážně? - Ano.
- Mami. - Ano?
Mám tě ráda.
RECEPČNÍ V HOTELOVÉ HALE ČCHON SA-RANG
PŘÍPRAVA NA OTEVŘENÍ
- Tadá! - Tadá!
- Gratulujeme. - Gratulujeme.
- Gratulace k povýšení. - Gratulace k povýšení.
Co to všechno znamená? Děkuju.
Gratuluju, slečno Kangová.
Je mi ctí, slečno Kangová.
Říkejte mi Ta-ul.
„Slečna Kangová“ zní divně.
Děkuju.
Jsme rády, že jsi naše manažerka.
Konečně nastalo jaro.
Jaro.
Jako nová manažerka vám něco řeknu.
Od teď si každá bude nosit svůj oběd.
Ano?
A dnes to je naposledy, co nám mladší členka připraví sváču.
Cože?
Oběd chápu, ale nepřeháníme to trochu?
Je to naše tradice.
Když ji teď zrušíš, co bude s těmi, co ji do teď dodržovali?
Myslíte, že je tak dobrá, aby se předávala dál?
Ne.
- Ne. - Ne.
Nepracujeme tady, abychom někomu sloužily.
Nehádejme se kvůli divné tradici z minulosti.
Dobře?
- Dobře. - Dobře.
Děkuju.
Najíme se a pak otevřeme.
Moc vám sluší.
Vypadají hrozně.
Pojď. Už je skoro čas.
Vypadají dobře.
Pane, moc vám sluší.
Jste jako Brad Pitt.
To bych zase nepřeháněl.
Brad Pitt, to tak.
Hej, sundej je. Vypadáš jako moucha.
Božínku, jako moucha?
Váš kamarád asi žárlí, že vám tak sluší.
- Já? - A mouchy jsou náramné, že?
Třpytí se duhovými odstíny a volně si plachtí po obloze.
Není to super?
Jakmile s nimi vyjdete, všichni vám padnou k nohám.
- Vážně? - Hej.
Neutrácej nerozvážně a pojď už.
Do odletu máme spoustu času.
Ne?
Ty sluneční brýle jsou z limitované edice, dostupné jen v Koreji,
a naše akcie jsou nízké, takže už příště možná nebudou.
Vypadají, že jsou vám na míru dělané.
Obávám se, že byste pak litoval.
Vezmu si je.
Naúčtuji vám je. Tudy, prosím.
Děkuji.
Děkuji, pane. Přijďte zase.
Ahoj, kdy jsi přišla?
„Teda, pane. Jste jako Brad Pitt.“
Nesmysl.
Hele, dává to naprostý smysl.
Jestli nám zvedne prodej, je lepší než Brad Pitt.
Jen na otočku? Nebo nakupuješ?
Nejsem tu na nákupech,
ale máte něco, co můžu dát jako výraz vděčnosti?
A nejde spíš o dárek pro kluka, který se ti líbí?
- Zapomeň na to. Odcházím. - Bože.
Můžeš si chodit, jak chceš,
ale nesmíš odejít s prázdnou. Kup si něco.
Ne, možná příště.
Prosím, podívej se na naše šátky.
Jsou výborné a doporučuje je matka národa.
Máte rezervaci na pokoj deluxe
- s výhledem na město, že? - Ano.
Změňte to prosím na apartmá.
Mám zrušit pokoj deluxe
a změnit rezervaci na apartmá?
Tak to nemyslím.
Matka národa, paní Mo Song-ä,
je ochotná tu dnes zůstat,
takže jí to upgradujte na apartmá.
Je mi líto, pane.
Naše pravidla neumožňují upgrade na apartmá.
Uhněte.
- Víte, kdo jsem? - Ano, dobrý den.
Dám vám recenzi na sociální sítě.
Dejte mi apartmá.
Vážím si vaší vlídnosti.
Ale naše pravidla nám nedovolují vám v tomto ohledu vyhovět.
Máte-li ráda víno, zajistím vám vstup do salónku,
kde podáváme malé občerstvení, víno, koktejly a pivo.
Víte, kolik mě sleduje lidí?
Jedno slovo a budete to tu muset zavřít.
Opravdu mě to mrzí.
Vy to vážně nechápete, že?
Chci manažera.
Chci manažera!
Naše manažerka tu teď není.
Co to je za otázky k rozhovoru?
- Jak to myslíš? - Jsou dětinské.
Já je nevymyslel.
Dej jim je přepsat.
Neřeš to. Proč předstíráš, že pracuješ?
Takhle tě neznám.
Aspoň odvedu dobrou práci.
Řekni jim, ať mi dají pořádné otázky.
Ano, pane.
Když tu není, přiveďte jiného nadřízeného!
O tolik přece nežádám.
Chci mluvit s nadřízeným.
Proč mi v tom bráníte?
- To je Mo Song-ä. - Není tady.
Check-in mám na starosti já.
Ráda vám pomohu.
Jste papoušek?
Opakujete pořád dokola to samé!
Co se děje?
- Nic, pane. - Nevypadá to tak.
Jste vedoucí recepce?
- Ne. - Tak proč se do toho pletete?
Proč tu není vedoucí?
Ptám se, co se děje.
Zarezervovala si pokoj deluxe,
ale chce upgrade na apartmá.
Udělejte to za přirážku.
Tak to nemyslí.
Tato dáma je slavná herečka, Mo Song-ä.
Prý nás proslaví, když jí umožníme upgrade zdarma,
tak jsem jí vysvětlila, že to nepůjde.
Paní Mo Song-ä, matka národa.
Jak dlouho tu pracujete?
Sedm let.
A přesto si neporadíte s neomaleným hostem?
Cože? Neomalený host?
Údajná matka národa
tropí scénu, aby dostala zdarma pěkný pokoj.
Proč jí neřeknete, že krade?
Ať ji ochranka vyhodí.
Hej! Kdo si myslíte, že jste?
Zbytek si nechte pro naši ochranku. Hned tu budou.
Hej! Vy!
Okamžitě stůjte! Hej, vy!
Paní Moová.
- Dívá se spousta lidí. - No a?
Nic jsem neprovedla!
Ať se klidně dívají!
Nepomůže vám to, když to lidé dají na internet.
Jsem tak naštvaná.
Ten zatracený internet je dneska všemocný.
Fajn.
Normálně by mi nevadilo, že jsem ten upgrade na apartmá nedostala,
ale dneska ho bezpodmínečně dostanu.
Moc mě to mrzí.
Pořád mluvíte o pravidlech,
tak jaká teda jsou?
Chci článek a doložku!
Omlouvám se.
Nestojím o omluvu. Dejte mi ten pokoj!
- Slečno Čchonová, do mé kanceláře. - Prosím?
Neslyšela jste mě?
Do mé kanceláře. Hned.
Hej!
Teď s ní mluvím já.
Tam je manažerka.
Ano, dobrý den, pane Ku.
Máte chránit zaměstnance.
Co to děláte?
- Zavolejte ochranku. - Ano, pane.
Dělejte svou práci.
Cože? Vy jste manažerka?
Jste tu celou dobu,
a jen se schováváte a sledujete nás?
Jak se jmenujete?
Jak vám mohu pomoci?
Čekáte, že vám všechno zopakuju?
To mě tak rozčiluje.
To jsem já, Mo Song-ä!
OTÁZKY K ROZHOVORU PRO VRCHNÍHO MANAŽERA KU
Jestli už pro mě nemáte nic na práci…
Nemáme manuál, jak zacházet s drzými hosty?
Proč si to necháváte líbit?
Musíme být vstřícní za všech okolností.
Ale okolnosti se liší.
Nejste upřímný a prostořeký typ, co se usmívá?
I když za nic nemůžeme,
manuál uvádí, abychom se omluvili
a ujistili se, že se hosté neurazí.
Co je to za manuál?
Kdo ho vymyslel?
Určitě vedení.
Lidé jako vy.
Mimo práci jsem docela otevřená.
Jenže v hotelu nejsem Čchon Sa-rang, ale recepční.
Musím být profesionální
a vlídně vyřešit stížnosti hostů.
Pokud nemáte co dodat, omluvte mě, prosím.
Na nic se mě neptejte.
Oblíbená barva. Oblíbené počasí. Oblíbené jídlo. Nic.
Nic nemám rád.
Neptala jsem se.
- Ale zeptáte se. - Ne.
- Tak na co se zeptáte? - Co prosím?
Nepovedete ten rozhovor vy?
Jaký rozhovor?
Pane No.
Jak to, že o tom rozhovoru neví?
Otázky jsem dal jen vám.
A co slečna Čchonová?
Jen ty si je musíš pročíst.
Zaměstnanci dělají, co se jim řekne. Že?
Pročetl jsem je.
Žádný rozhovor!
Musíš.
Je to nařízení předsedy.
Proč jim musím dělat šaška?
Předseda Nového světa
a dcera Ttukbegi sdílejí
svůj život online včetně toho, co jedí, vaří a nakupují.
Dnes je veřejná image válečná zóna.
Tentokrát půjdeš do války
za naši skupinu
s naší milou slečnou Sa-rang.
- „Válka“? - Proč mám jít válčit
s milým člověkem?
Potřebuji dobrého bojovníka!
Já jdu do války?
Bude dobrý bojovník.
Páni. Dělala jste taekwondo?
- Idioti. - O tom nic nevím.
Povedu živé vysílání s panem Ku, které bude
- na CNBS? - Ano.
Říkal jsem vám o tom promu.
Jak můžete srovnávat promo video s živou show na CNBS?
V podstatě to je všechno promo.
A nemusíte toho dělat moc.
Jen přečtete otázky.
Ale jak to, že jste mi nic neřekl?
Ukažte. Musím si je projít.
Sa-rang.
My nic neprocházíme.
My děláme, co se řekne.
Ale…
proč to tykání?
Tykal jsem?
Ano.
Je to mým věkem?
Asi. I ty mi můžeš tykat.
Dobře, Sang-siku.
Dej mi ten návrh a otázky.
Vím, že mám dělat, co se mi řekne,
ale chci o tom vědět. Nejsem loutka.
Ne, že bych ti to nedal…
Tak to brzy dones do haly.
Mám práci, musím jít.
Omluvte mě, pane.
Jak vybírají největší talenty?
Je to tak důležité?
Viděls to?
Co?
Po pěti minutách si už tykáme.
Mé schopnosti mi tak ztěžují život.
Ničí mě to.
- Padej. - Ano, pane.
Kotě.
Podívej se. Zabijácký výhled, co?
Jo, zabije mě.
Proč jsme vystoupili z taxíku před vrcholem?
Udělal jsem to pro tebe.
V hotelu jen stojíš, tak bys měla cvičit.
Už tam skoro jsme. Vydrž!
Je to fajn!
Sakra.
Je to pěkné.
- Líbí se ti tu? - Ano.
O tomhle místě mluvíme už od minulé zimy.
Pamatuješ?
To jsem já.
Ne, to nic. Mluv.
Ano.
Vážně? Jsou tam všichni?
Dobře, hned tam budu.
Ahoj.
Když tak už pojďme.
To vážně? Teď jsme přišli.
Zapomněl jsem, že je sraz.
Škemrají, ať přijdu. Pojď taky.
Ne. Nejsem ráda mezi cizími lidmi.
To nic. Jsou to mí přátelé.
Pověsíme zámek a jdeme.
Ne, já…
SA-RANG A JU-NAM
Ať navěky milujeme!
Cos to hodil?
Hlavně, že něco pověsíme.
Nemůžeš se tomu jen tak zasmát.
Pořád je to pěkné.
Tohle je klíč k naší lásce.
Jdeme.
Ne, můžeš jít sám.
Mrzí mě to.
Jen pozdravíme a půjdeme.
Prosím?
Hned potom odejdeme.
Jo. Bude to jen minutka.
Jdeme.
Hej!
Chodils na dívčí střední?
Pojď sem.
Pozdravte ji.
To je moje holka.
Ahoj.
Buďte milé.
Ju-name, pojď se napít.
- To jsi ty. - No tak!
Hned jsem tam.
Jdu je pozdravit. Bav se s holkama.
Neříkejte nic divného.
Sleduju vás.
- Fajn. - Fajn.
- Je nemožnej. - Bože.
- Dej si. - Dobře.
- Už jsem tady! - Do toho!
- Jsi tady. - To byla doba.
- Tři panáky pro opozdilce. - Pořád?
- Na ex! - Na ex!
- Hej! - Další rundu!
Rychle.
Jak dlouho jste spolu?
Prosím?
Něco málo přes rok.
Tomu nevěřím.
- Nevydržel ani tři měsíce. - Že?
Takhle mluvíš vždycky?
- Děláš roztomilou, ať vypadáš mladší? - Ticho.
Co?
Jo a Son-mi se vdává.
- Cože? Za koho? - Jo.
Pamatuješ si Kwang-hoa od nás?
- To ne. Bere si jeho? - Ne, jeho tátu!
Co? To není možné!
Ne, teď ty!
- Králíček, králíček. - Králíček, králíček.
Prohrál jsi!
- Na ex! - Už jsem toho vypil moc!
- Na ex! - Na ex!
Jak dlouho ještě budeme tančit?
Podívej se mi na rameno.
- Hej. - Kam jdeš?
- Hej, počkej! - Hej!
Sa-rang.
Ty odcházíš?
Říkals, že jen pozdravíme.
Promiň. Ty trucuješ?
Jsem naštvaná.
Říkám si, jestli s tebou dál chodit.
Promiň. Dlouho jsem je…
Odcházím. Promluvíme si později. Bav se.
Počkej, odvezu tě domů.
Rozloučím se a přijdu.
Počkej na mě.
Musím jít.
- Proč? - Nechoď.
- No tak, zůstaň. - Fakt musím.
- Ne, počkej. - Nebuď takový.
- Potřebujete mě? - Ano!
Tak ještě poslední panák.
Počkejte, vážně musím jít.
- No tak! - Ne!
- Hej, ne. - Chyťte ho někdo.
Ju-namova oblíbená hra!
- Hra začíná! - Hra začíná!
Tohle mě baví!
Strašně moc!
- Hra smrti! - Hra smrti!
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
ZÁZNAMY O PERSONÁLU
POZICE: ŘEDITELKA JMÉNO: HAN MI-SO
VYHLEDÁVÁNÍ PERSONÁLU JMÉNO: HAN MI-SO
VYHLEDAT
NIC NENALEZENO
VRCHNÍ MANAŽER KU WON
VYHLEDÁVÁNÍ PERSONÁLU IČ: 89-91827
VYHLEDÁVÁNÍ
NIC NENALEZENO
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ KIMPCHO
DOMÁCÍ ODLETY
KING AIR
DOMÁCÍ ODLETY
Dobrý den.
Pane Ku.
Dobrý den.
Ano, dobrý den…
Tolik hodin. Jdete pozdě!
Jsem tu včas.
Milá slečno Sa-rang.
- Jsi tu včas. - Ahoj.
- Jste kamarádi? - Jsme.
Tykáme si.
V práci se neblbne.
A přestaňte si tykat.
Proč?
Nejsme v kanclu.
Je mi jedno, kde jsme. Prostě přestaňte!
Milá slečno Sa-rang, pojďte.
Au.
Haló, slečno.
Ten je váš?
Ne.
Patří jemu.
Je to jeho kufr.
Hej, mladý muži.
Pojď sem.
Co to děláte?
Starejte se o svůj kufr sám.
Nemáte mi jako podřízená pomáhat?
Promiňte,
ale jsem tu kvůli rozhovoru, ne na kufry.
Omluvte mě, prosím.
Doufám, že si hezky popovídáte.
Byl to on.
Promiň.
Mám strach.
- No Sang-siku… - Vy tři si děláte srandu?
Pořád ses po té ráně neomluvil.
Hej.
Pojď sem.
Omlouvám se.
Stačí to?
Myslíš si, že peníze vyřeší všechny problémy, ty mlaďochu…
JEDEN MILION WONŮ
- Potřebujete drobné? - Ne.
Ne?
Potřebujete s tím pomoct?
Nevypadáte dobře.
- Je těžký. - A i na tohle ne.
- Děkuji. - Jistě.
Vy dva.
MEZINÁRODNÍ LETIŠTĚ ČEDŽU
Auto je připravené.
Tohle je naše auto?
Vidíš ho poprvé?
Ano, tohle je poprvé!
Tak to tě čeká překvapení.
Bože, to je hluk.
Nejlépe se v něm
jede pod horkým sluncem Las Vegas v drsné písečné bouři.
Sice nejsme ve Vegas, ale máš se na co těšit.
Sleduj.
Vidíš? To je něco, co?
Čeká nás pěkná jízda.
To je tak super.
Pane Ku, dveře jsou zamčené.
Vy dva se do hotelu dopravte sami.
Sa-rang, zavoláme si taxi.
Jdu volat.
Dobře.
- Promiň. - To nic.
Pane, jeďte prosím pomalu.
To je taková nádhera.
OTEC
Haló?
Tenhle obchodní kanál vysílá po celém světě.
Není to jen promo,
ale taky symbolické prohlášení, že se k nám přidáváš.
A tvé vystoupení
ovlivní i cenu akcií skupiny Království.
Tak se předveď.
Posuňte to.
Připravte se.
OBLÍBENÉ MÍSTO NA DOVOLENOU?
OBLÍBENÉ POČASÍ?
Máte ty otázky od PR týmu?
Ano.
Vezměte si raději tyhle.
Toto je finální verze.
Je jiná? Vždyť začínáme.
Teď je poslali od generální ředitelky.
Sestříháme to, tak to klidně čtěte.
Dobře.
OTÁZKY PRO MANAŽERA KU WONA
(PO REVIZI)
Doručili je těsně před natáčením.
Text. Pak otázky.
KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Úsměv, králi.
Prosí vás, abyste se usmál. Nejde to aspoň jednou?
Já nechci.
Takže jste dobrý úplně ve všem, až na úsměv.
Říkám, že to nedělám.
Úsměv!
Na tuhle loď?
Nechci jet jen s ním.
Já s vámi taky ne.
Jste na líbánkách?
- Ne. - Ne!
Bože!
Co to jiskří?
Překlad titulků: Barbora Page