KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Co se stalo?
V tomhle počasí nic nezmůžou.
Obnoví pátrání, až se rozjasní…
To už bude pozdě.
Už se stáhli.
Měl bys počkat.
Sežeň vrtulník.
Vrtulník?
Jaký vrtulník?
Jak to mám asi udělat?
A co s ním budeš dělat?
Musím tam.
V tak mizerném počasí tam nemůžeš.
A nemůžeš ho použít bez svolení paní Kuové.
Vidíte v tom riziko?
Zprvu to může vypadat, že výnosy rostou,
ale to je jen iluze.
Z dlouhodobého hlediska půjde zisk dolů…
Chcete tím říct, že se mýlím?
To ne.
Chybí mi dlouhodobá perspektiva pro náš byznys?
Ne, madam.
Takže můj dosavadní postup je správný.
Ano, madam.
Pokud mám pravdu a vy všichni se mýlíte,
proč tu sedíte?
Maloobchod je přetahovaná mezi stabilitou a rizikem.
Abychom dokázali, že naše investice do Alangy
nebyla jen riskantním tahem…
Co chceš?
Potřebuju vrtulník.
Mám schůzi.
Ztratil se zaměstnanec.
- Slyšela jsem. - Tak co tedy?
Na této schůzi to neřešíte.
No a?
Potřebuju ho.
Prý potřebuji svolení.
Pane Ku.
Má tu někdo nižší pozici než vy?
Dnes už jste prokázal jako syn předsedy dost drzosti.
Pokud potřebujete můj souhlas, držte se formálních postupů.
Omlouvám se, že vás ruším.
Naše zaměstnankyně uvízla v horách.
Nezvedá telefon, ale můžeme najít její polohu.
Pátrání je kvůli počasí pozastaveno.
Proto žádám
o firemní vrtulník.
Probereme to později.
- Paní Kuová. - Zmiz.
- Na to nemám čas. - To tady nikdo.
Nevidíš, že máme poradu?
Prosím.
Žádný hotel nepošle vrtulník pro běžného zaměstnance.
Víš, kolik stojí let vrtulníkem?
Vzpamatuj se.
Hwa-ran.
Ty sám jsi ji tam poslal.
Neměl jsi ji tam posílat, když teď tak vyvádíš.
Pokračujeme.
Kde jsme to skončili?
Naše investice do Alangy nebyla jen riskantním tahem.
Vždycky jsem chtěla z Alangy udělat světoznámou luxusní značku.
- Aby se… - Je to jen sen.
Byznys, který zajímají tržby
více než bezpečí zaměstnance,
se nemůže stát luxusní značkou.
Je to jen marnivý sen.
Velká slova od někoho, kdo sen nemá.
Ano?
Nechám ten vrtulník přistavit.
Ukážu ti, jak umím být drzý.
Vydělejte všichni jmění.
Nastartujte vrtulník.
Vím, že nemám svolení paní Kuové.
Jsem Ku Won.
Přebírám zodpovědnost.
Jednou ses jí musel postavit, výborně.
Paní Kuová ti nebude poroučet, když si dupneš.
V první mocenské hře jsi bojoval udatně.
Jde o záchranu života.
Nejde o moc.
K záchraně lidí je moc nutná.
Měl bys jít domů.
Budu tě o ní informovat.
Nepůjdu domů.
Tady už nic nezmůžeš.
Já zůstávám.
Já letím.
Šílíš? V tomhle počasí?
Vím. Zaslepila tě láska,
- ale děláš chybu! - Pusť.
Co se mnou bude, když se ti něco stane?
Kromě tebe nemám v práci žádné konexe!
Jak jsem řekl, vybral sis špatně.
Zapomeň na konexe i na mě.
Jen přes mou mrtvolu!
Jestli musíš jít, tak mě musíš překročit!
Lehni si!
Cože? Neslyším tě!
Rychle! Není čas!
Tak si užij let!
Tudy, prosím!
Musíš se vrátit živý!
Musíte letět bezpečně!
Buď opatrný!
6. DÍL
Co to bylo?
Bojím se.
Umřu?
Bojím se, babi.
Co to děláte?
- Běžte pryč! - To jsem já!
- Pusťte mě! - To jsem já!
Pan Ku?
Ano.
Jsem to já.
Jste zraněná? Je vám něco?
Jste člověk? Ne duch?
Ano, jsem to já.
Tolik jsem se bála, že tady umřu.
- Jste v pořádku. - Děkuji.
- Za málo. - Děkuji.
Už jsem tady.
Myslela jsem, že umřu.
Objekt zachráněn.
Vypadá v pořádku.
Musím zpátky kvůli větru.
Jak jste se sem dostal?
- Vrtulníkem. - Vy jste si půjčil vrtulník?
Měl jsem ho doma.
Proč máte vrtulník…
Nejspíš ho máte.
Každopádně, jak se dostaneme nahoru?
Měli bychom nahoru.
Nepřišel jste sám, že ne?
Shodí nám dolů lano, že?
Počkat.
Vy jste přišel sám bez plánu?
Je to lepší než tady být sama.
No, to asi ano.
Ale stejně…
Když jsem se vzpamatoval, už jsem letěl.
Neměl jsem čas přemýšlet.
Věděl jsem jen, že vás musím zachránit.
Proč?
To mě taky zajímá.
Proč jsem to udělal?
Co teď budeme dělat?
Nebojte.
Jsem tady.
Haló? To jsem já, Ku Won.
Pomoz mi.
Proč se smějete?
Jen tak.
„Pomoz mi.“
Ráno pošlou záchranný tým.
Do té doby vydržte.
To je úleva.
Ochráním vás.
Bože.
Co to bylo?
Něco jsem slyšel. Něco tu musí být.
Máte mě chránit.
Neschovával jsem se. Kryl jsem vám záda.
Jasné? Vždycky říkám tohle.
Nepřátelé přicházejí zezadu.
Takže…
Bože! Zaskočil jste mě.
Bože.
Snadno se vyděsíte.
Ne, nevyděsím.
Pořádně se najezte.
- Díky. - Díky.
Nikdy jsem neviděl tak zbabělého chlapa.
Ať je to duch nebo kanec, měl byste ho sejmout jako chlap.
Proboha. Pořád si pamatuju váš jekot.
Souhlasím.
Počkat, cože?
To nebyl jekot. Byl to válečný pokřik.
Jako řev.
Bum!
Nějak tak.
Takže z Království?
Ano. Omlouvám se za způsobené potíže.
Prý jste mě šla hledat, a nevrátila se, tak jsem šel za vámi.
Proč nejste v tomhle počasí opatrná?
Odvážná, nebo lehkomyslná?
Je lehkomyslná.
Koho zajímá, že vám to zadal hotel?
Společnost po vaší smrti nic neznamená.
Neriskujte život kvůli práci.
Nic není tak pošetilé.
Máte pravdu.
Chtěla jsem to ignorovat, ale vedení mě k tomu donutilo.
Vedení? Kdo?
Tenhle muž.
Je to moc dobré. Děkuji.
Jezte.
Ráno si skočte na kontrolu
do nejbližší nemocnice.
Ne, na to nemám čas.
Musím hned do práce na noční.
Koho zajímá práce?
Poslouchejte vedení.
A v budoucnu
kvůli hotelu neriskujte svůj život.
Však já nechci, ale pořád se to děje.
Prostě to odmítněte.
Obyčejný zaměstnanec jako já nemá na výběr.
Něco vám slíbím.
Něco podobného
se už nikdy nestane.
Co tady děláte tak brzy?
Chtěla jsem zamést dvorek, než se probudí.
Všimne si vůbec, že jste to pro něj udělala?
Přišla jsem mu pomoct, tak bych měla pracovat.
Dejte. Zametu to.
Ne, já to udělám.
- Ne, zametu to já. - Ne, to je dobrý.
Nejste v zametání moc dobrá.
Udělám to. Dejte.
Nemusíte. Uhněte.
- Pusťte. - Ne.
- Pozor. - Neumíte to.
- Uhněte. - Dejte.
Bože můj!
Proč se mi pořád pletete pod nohy?
Pane Ku.
Nikdo mě nepraštil.
Jste v pořádku?
- Jsem v pohodě. - Bože.
Dejte mi to.
- Zametu to. - Ne.
- Zvládnu to. - Zametu to já.
- Dejte. - Pardon.
Ne, to nic. Pusťte to.
Postarám se o to.
Takhle se nezametá. Podívejte.
Takhle.
A takhle.
- Takhle se to dělá. - Počkejte.
Hej.
Já…
Jste v pořádku?
Trefil jste se přesně tam, kde jsem se zranila.
Počkejte, já…
Ten kámen.
Sedněte si.
Promiňte. To jsem nechtěl.
Mohl byste…
Bolí to víc než včera.
Strašně mě to bolí.
Strašně to bolí.
Musí to moc bolet.
Uklidím to, sedněte si.
Nehýbejte se.
Všechno zařídím.
Vypadalo to, že neumíte zametat.
Takové koště jsem ještě neviděl, ale dívejte.
- Tady taky. - Dobře.
- Jsem dobrý, že? - Jste skvělý!
Tady máte dort a sušenky z našeho hotelu.
Prý je máte rád, tak jsem vám je nechala upéct.
Je to trochu ušmudlané.
Díky. Pochutnám si.
Prosím, spolupracujte s námi
a pošlete nám dobrý ženšen.
Pracuji jen pro hotel First Royal,
tak se nenamáhejte a běžte domů.
Ráda vám s čímkoliv pomůžu.
Pomůžu vám, než odjedu.
Řekli jsme, že není potřeba. Nemusíte.
Není třeba.
Jděte domů a opatrujte se.
Pomůžu s čímkoliv.
Můžu uklidit a taky vyprat.
Donutilo vás k tomu vedení?
Ne, pane.
Ano, byl jste to vy.
Není třeba, běžte domů.
Už jste mi brzy ráno zametla dvorek.
To jsem byl já.
Až se vám vaše práce omrzí, dejte výpověď a přijďte.
Chodíte po horách tak, že můžete hledat ženšen.
No jasně, ženšen!
Vteřinku.
Co?
Pane, podívejte se, prosím.
Tohle jsem včera vyhrabala v horách.
Není to náhodou
ženšen?
Myslíte, že to je ženšen?
Není to ženšen, že ne?
Bude to kořen zvonku.
Nemusíte se ptát. Jistě, že to je kořen zvonku.
Je to ženšen.
- Cože? - Vážně?
A k tomu divoký.
Velká vzácnost.
Ten každý nevyhrabe.
Prý jsou k tomu třeba tři generace dobrých skutků.
Našla jste vzácnost, kterou já našel jen jednou.
Slečno.
Musíte vést dobrý život.
Bože, vlastně ano.
Chcete se mnou pracovat?
Hora Čiri vám to povolila.
Pane.
Bože.
Omlouvám se.
To nedovolím.
Je to cenná členka našeho hotelu.
Co tak najednou?
Je největší talent našeho hotelu
a tento titul vyhrála dva roky po sobě.
- Ano. - Dva roky.
Jistě.
Pusťte mě, prosím.
Co to bylo?
Děkuji za záchranu, pane.
Já vás zachránil.
Nechte si ho.
Kdybyste mě včera nezachránil,
umřela bych v tom lese.
Ne, to já vás zachránil.
Odměňte se raději mně.
- Vezmu si ho. - Hej!
Nemůžete si ho vzít.
Je strašně cenný.
Prosím, vezměte si ho.
Nemůžu si vzít něco, co vám dala nebesa.
Měla byte ho dát svému otci.
Žádného nemám.
Tak matce.
Matku taky nemám.
Co? Tak tedy…
Co s ním budete dělat?
Dám ho babičce. Bude nadšená.
Ano, dejte ho babičce.
Počkejte. Zabalím vám ho.
Něco tak cenného
si zaslouží pečlivou péči.
Děkuji.
Zvažte prosím i náš hotel.
Díky vám jsem dnes pocítil skvělou energii.
Když najdu nejlepší divoký ženšen,
pošlu ho hned Království.
Nebojte a běžte domů.
Vážně?
Opravdu?
Je to slib. Nerozmyslete si to.
Dobře.
Pokud změníte názor, hned přijďte.
Jste
rozená hledačka ženšenu!
Máte pravdu. Našla jsem ženšen!
Našla jsem ženšen!
Až najdu ženšen,
pošlu vám ho,
tak už sem nikoho neposílejte.
Neměl byste jim to dělat.
Využíval jsem vaše zaměstnance,
kdykoliv sem přišli.
Ale díky ní jsem přišel k rozumu.
Mohla se dostat do vážných potíží.
Já jsem ji neposlal…
Poslal.
Děkuju za pomoc.
To nemusíte.
Vážně nemusíte.
Jen mi poděkujte.
Děkuji, pane.
Ne, takhle ne.
Děkuji vám z celého srdce, pane Ku.
Musíme být při děkování tak formální?
Kdybych nebyla formální, byla by to vzpoura.
Zapomeňte na to.
Proč něco říkám?
Měl ses vrátit vrtulníkem a ne tady zůstat.
Musel jsem tu jet pět hodin.
- Sa-rang, jsi v pořádku? - Ano.
Vezmi tohle.
Neprosil jsem se tě.
Udělals v práci scénu,
abys pomohl zaměstnankyni.
Chce tě vidět předseda.
Jsi zraněná?
Nic mi není.
A co práce? Stalo se tam něco?
Vtrhl na schůzi paní Kuové kvůli vrtulníku…
Hej, to stačí. Jdeme.
Vyjel po ní.
- Nastup si, prosím. - Nastupte si.
Jedeme.
Hej, můžete…
Dobře.
Ano?
Tady vzadu.
Dobře.
Zavřu dveře, pane.
Mohl si je zavřít sám.
Je tak náročný.
- Zkus ho pochopit. - Dobře.
Já tě slyším.
Tak já pojedu, pane.
Určitě ti nic není?
Málem jsem umřela.
Přesně. Měl jsem takový strach,
že jsem sem jel beze spánku.
Děkuji.
Bolela mě noha,
tak jsem se cesty autobusem bála.
Jsi mi vděčná, že?
Tak to mě můžeš pozvat na jídlo.
Jasně.
Vážně?
Co si dáme?
Co ti chutná?
Rozhodněte vy, pane No. Zvu vás.
„Pane No“?
Taková slušnost mě šokuje.
Jsem Sang-sik.
Řeklas mi tak i minule.
Budu ti tak říkat, když to budeš opakovat.
Samozřejmě, měla bys.
Byl jsem to já!
- Co? - Zachránil jsem ji já!
Proč byste se šli najíst vy dva?
Je to nelogické a bezohledné.
Co to vy dva děláte?
Zastavím na pumpě, pane.
- Jídlo dáme jindy. - Jídlo se ruší!
Nebudeš s ní jíst!
Dej si, Sa-rang. Zvu tě.
- Děkuju. - Jasně.
Jejich specialitou je klobása.
Ta je moje.
Dnes z něho bolí oči.
Dejte si cokoli kromě klobásy, pane.
- Nic nechci. - Proč ne?
Klíč. Budu řídit. Sedíš vzadu.
To jsem vděčný.
- A tohle vytáhni. - Co?
Vidíš?
Takhle v životě uspěješ. Uč se ode mě.
Chová se tak ke mně, protože jsem nepostradatelný.
Že jo?
To musíš mít radost.
Dáme si tichou jízdu.
Bude s tebou jednat stejně,
- tak se ode mě uč. - Dobře.
Pane Ku, nechcete ochutnat?
To tak.
Zkuste. Je to moc dobré.
Ne, on si nedá.
Z nuceného jídla mu bývá špatně.
Sním to.
Dám si to na špejli.
Není to dobré?
Ořechové koláčky z pumpy jsou vždycky skvělé.
Jsou výborné.
- Dej si ještě. - Ne, ty si dej.
Nejlepší jsou s kávou.
Musím si odskočit.
Už jsem kapánek pustil.
ODPOČÍVADLO ČUNGDŽON
Musí ho bolet břicho.
To má z toho přejídání.
Bude v pořádku?
Ani náhodou.
Bojíte se o něj?
Jistěže ano.
A co já?
- Prosím? - Proč nemáte strach o mě?
To já vás zachránil,
ale ženšen, jídlo a vaše obavy patří vždy někomu jinému.
No, můžu se bát
i o vás. Stačí říct proč.
Zapomeňte na to.
Jsi v pohodě? Máš velké bolesti?
Ne.
Asi něco s břichem.
Vezmi si týden nemocenskou.
Jídlo, hotel i blbiny zaplatí hotel.
Vážně?
Děkuju.
Neděkuj mi. Nechávám tě tu.
S takovými podmínkami mě opusť kdykoliv.
Klidně mě opouštěj.
Jeď opatrně.
Užij si rande.
Haló?
Zavěsil. Mluvím sám se sebou.
Málem jsem umřel.
DO SOULU
Kde bydlí?
- Prosím? - Vaše babička.
Dáme jí ten ženšen.
Ale volal vám předseda.
To nic. Řekněte mi to.
Není třeba, vážně. Zajdu tam později.
Řekněte mi to.
Vážně to není potřeba.
KRÁLOVSTVÍ AIR
JOAS
Slečno?
Jak vám mohu pomoci?
Kolik dostanete za prodej tohohle?
- Prosím? - Vaše odměna. Určitě něco dostanete.
My nedostáváme odměny.
To je ale příšerná společnost.
Ta naše, Joas, nabízí velké odměny i za prodej jedné položky.
Jsem v diamantové sféře a vydělávám 40 milionů wonů měsíčně.
Svedl nás k sobě osud.
Můžete se k nám přidat přese mě. Co myslíte?
Slečno.
Omluvte mě, prosím.
Jak vám mohu pomoci?
Vše jsem slyšel.
Vyplňte tohle.
To je členská přihláška do Joas.
Je mi líto.
- To nesmíme… - Vaše společnost vám nedá ani cent.
Se mnou vyděláte 50, 60 milionů měsíčně.
Je mi líto.
Naše pravidla mi to nedovolují.
Stačí to jen vyplnit, nic víc.
Vaše jméno, telefonní číslo a rodné číslo.
Je mi líto.
V téhle zemi je možné všechno.
- Co je to za způsoby? - Co?
Chtěla se přidat pod mým jménem.
Co mi lezete do zelí?
Já?
Kdo jí dá přihlášku první, vyhrává.
Slečno, vyplňte to.
Co to říkáte za hovadiny?
Už minule jste mi ukradl jednoho člena!
- Zmetku! - Co je, stařeno?
- Klid. - Stařeno?
- Ano! - Stařeno?
Zabiju vás.
Pojďte sem!
- Vy! - Hrabe vám?
- Pane, klid. - Laciná dámo!
- Laciná? Vy… - Uklidněte se.
Zbláznila jste se?
- Vy! - Ano, zbláznila jsem se!
Dámy a pánové, prolétáme turbulencemi.
Zapněte si
prosím bezpečnostní pás.
Dámy a pánové…
To mě málem zabilo.
Napij se vody.
Díky.
Pchjong-hwa.
Kde máš botu?
Nachystáme vozík a půjdeme.
Vrátíš se tam
bez boty?
Nehodí se to?
Ne.
Do přistání máme čas, tak musíme prodat víc.
Kam se poděla?
Hledáš tohle?
- Mám ti ji obout? - Ne.
Zvládnu to sama.
Díky.
Od teď si své věci budu hlídat.
I když ji zase ztratíš, najdu ti ji.
To je ono.
VAŘENÁ KRAVSKÁ HLAVA KUKBAP
„Kravská hlava kukbap“?
Ta polévka je z celé kravské hlavy?
Ne z hlavy, ale z masa z hlavy.
Chcete ochutnat?
Ne, v pohodě.
Měla byste jít dovnitř.
Díky za svezení. Šťastnou cestu.
Počkám.
Ne, chvíli to potrvá. Měl byste jít.
Na shledanou.
Tak kde to je…
Babi, jsem tady.
Cože?
Co ty tady děláš?
A co práce?
Hele, divoký ženšen. Přinesla jsem ti ho.
Jistě. Obleč si zástěru.
Je to divoký ženšen. Vyhrabala jsem ho sama.
- Podívej. - Chápu.
Začni roznášet.
Tohle taky. Rychle.
- Rýžové víno, prosím. - Jaké to je?
- Snacho moje! - Ano?
Další misku rýže.
- Hej! - Bože můj!
S kým tu jste?
- Prosím? - Kdo jste,
že pokukujete po ženě škvírou v okně?
Pokukuju? Jen jsem se díval.
Přesně.
Proč jste se tak chlípně díval na mou Sa-rang?
Chlípně?
Pořád nešla, tak jsem si říkal, co asi dělá.
„Moje Sa-rang“? Vy jste babička slečny Čchonové?
Jste její kolega?
Ano.
To jste měl říct hned.
Dobře.
Vezměte to a pojďte za mnou.
Jak to myslíte?
Sednout.
Prosím?
Sednout.
Vezměte si tohle.
Sednout.
Dobře.
Už jste loupal cibuli, že?
Ne.
Co?
Jak se opovažujete mi lhát?
Opravdu ne.
Takže? Nezvládnete to?
- Ne. - Nebuďte srab a poslouchejte mě!
Babi, kupí se objednávky.
- Proč tu nejsi? - Ať jdou, jestli nepočkají.
Můžou se najíst jinde.
Tak podívejte.
Nejprve odříznete tuhle část.
Pak odříznete tuhle část.
Až tuhle část oloupete,
uvidíte tohle.
Tohle je vaše práce.
Moje?
Proč?
Dělejte, co říkám.
Budete požehnaný.
Babi, hromadí se objednávky.
- Slečno Čchonová… - Dobře, už jdu.
Bože, ti mizerové.
Oloupejte je.
Co je to s nimi?
Z tohohle
tohle.
Tak jo.
Tak ukažte.
Cože?
Propánajána.
Zničil jste výbornou cibuli.
Co teď budu dělat?
To jste ji loupal nohou?
Bože.
Můžu si za to sama, že jsem vás u toho nechala.
Bože!
Na tohle nemám nervy. Bože.
Nemůžu tomu uvěřit.
Proč brečím?
Bože!
Co to tam děláte?
Tedy…
Odkud máte tu zástěru?
Od vaší babičky.
Potkal jste ji?
Neměl jste jí padnout do spárů.
Už se stalo.
A myslím, že mě vyždímala…
- Pojďte. - Ano, madam.
Dobrá práce. Do dna.
- Co je to? - Prospěje vám to.
Do dna.
Děkuji.
Co je to?
Je to skvělé pro muže.
Směs extraktu z mřenek
a trocha larev.
Proboha.
Muž s tak slabým žaludkem je k ničemu.
V práci má velmi vysoké postavení.
Proč jsi mu dala loupat cibuli?
Vysoké postavení, nebo ne, všichni jsou stejní.
Není to přece předsedův syn.
Měla bys zajít pro tofu.
Dobře.
Je vám lépe?
Jak můžou lidi jíst mřenky a larvy?
Říkala jsem, ať jdete domů.
Jsem natolik loajální.
Vůči mně? Mezi námi je loajalita?
Jistě, že je.
Málem jsme spolu umřeli.
Ale zachránil jsem vás.
Dáte si tedy něco sladkého?
Ne, sladké nesnáším.
Jen to zkusíte.
Z loajality.
Dáváte si ještě vývar?
Je vynikající.
Kolik vám dlužíme?
Šest rybích tyčinek a čtyři palačinky.
Tři tisíce a dva tisíce, takže 5 000.
Ještě jsem měl čtyři pohárky. Připočítejte nám to.
Vývar je zdarma.
Ale je tak dobrý.
Budete požehnaná.
Moje peněženka.
Tady.
Vrátím vám to.
To nic. Jste v mém městě, takže vás zvu.
Můžu tedy ještě jednu?
- Kolik jen chcete. - Ještě jednu.
Tady. Na účet podniku.
Tak to si dám ještě další.
Tady. Jezte.
HRA KRÁL KAPRŮ
To ještě existuje? To je mé dětství.
Co je to?
KRÁL KAPRŮ
A vytáhni si papírek.
- Mám číslo 18. - Zase jste prohrál?
Prohrál jste desetkrát po sobě.
To je talent.
Pane, určitě můžu vyhrát?
Samozřejmě.
Ještě jedno kolo.
Půjčíte mi?
Ne, musíte přestat.
Poslední kolo, půjčím si jen 1 000 wonů.
To už jste řekl mnohokrát.
Podívejte se na tohle.
Tohle je naposledy.
Ještě jedno kolo.
Jen 1 000 wonů.
Stává se z toho hazard.
V čem je to hazard? Je to bitva.
Platím si to sám.
No, vlastně to jsou vaše peníze.
Ano, a to je hazard.
Každopádně ne je ne.
A stejně už nemám peníze.
Vezmeme si tohle a jdeme.
Jen 1 000 wonů.
Prosím?
Zahraju si už jen jedno kolo.
Jen 1 000 wonů.
Už jen
jedno kolo.
Vážně se teď snažíte být roztomilý?
Ano, tak mi půjčte 1 000 wonů.
Tohle se nedá jen tak vyhrát.
Hrála jsem to často, a nikdy jsem tu cenu nevyhrála.
Tak se dívejte.
Prosím, jen 1 000 wonů.
Umíráte tohou hrát?
Další kolo?
Tady.
Tohle je naposledy.
- Říkala jste, že už nemáte. - No dobře.
Ještě jedno kolo.
Tentokrát hrajete taky.
Řekněte kdy.
Teď.
Prosím.
To není možné.
Číslo 39. Král kaprů!
- Vytáhli jsme si ho! Kapra! - Jak se to stalo?
Vyhráli jsme! To není možné!
Vyhráli jsme!
- No ne! Tamten! - Nemůžu tomu uvěřit!
- Co jste udělala? - To je úžasné!
Páni, král kaprů.
To je úžasné.
- Vezmu si ho. - Dobře.
Bože.
- Vyhrál jsem. - To bylo šílené.
Božínku.
To jste tak šťastný?
Ano.
Myslím, že jsem v životě po ničem tak netoužil.
Radost z maličkostí.
Z maličkostí? Tohle je král kaprů.
A vy jste za něj zaplatil 10 000 wonů.
Na světě není nic zadarmo.
Musím investovat, abych vyhrál něco cenného.
Hraju to už od dětství, a ještě nikdy jsem neviděla
nikoho vyhrát krále kaprů.
Takže jste byl docela super.
Vidíte? Něco takového se nemůže stát jen tak někomu.
Je to mnou. Protože to jsem já.
Jen já zvládnu něco takového.
Ano, jistě. Samozřejmě.
Nicméně vám to vrátím.
To neřešte.
Jste v pořádku?
Jste zraněná?
Co to děláte?
Ochraňuju vás.
Rýžové křupky.
- Dělá rýžové křupky. - Křupky?
- Křupky. - Ano.
Znělo to jako bomba.
Zaskočilo mě to.
Můj kapr.
Tohle je můj…
Babi.
Kam jsi až pro to tofu šla?
To jsi ho připravovala sama?
No jo, tofu!
- Skočím pro něj. - Hej!
Jsi úplně mimo.
To je jedno. Bude ti to trvat dlouho.
Promiň.
Prováděla jsem ho po trhu.
Vždyť je to běžné místo. Není tam nic k vidění.
Tady, prosím.
Co je to?
Přišel jsem nečekaně a s prázdnou.
Prosím.
Bože. Vy ty peníze tisknete?
Vždyť to ani není k snědku.
Kdy si koupíte dům, když tak rozhazujete?
Babi, nemusíš se bát.
Proč? Má bohatého tatínka?
Co dělá?
Vlastní pár malých podniků.
Jste moc starý na to, aby vás živil váš otec.
I navenek vypadáte dobře.
Šetříte si na bydlení?
Zatím ne.
Pokud máte peníze na květiny,
založte si spořicí účet.
Bez ohledu na to, z jak bohaté rodiny jste,
si na sebe musíte vydělat.
Rozhodně.
Pojďte se ještě najíst.
Líbí se jí?
Bože.
Snězte to, než to vystydne.
Děkuju.
Co se děje? Vy to nejíte?
Ne, já jen…
Nikdy jsem to neměl.
Cože?
Dobře.
Dobře. Naberte trochu rýže.
Rýže?
Ano, namočte ji do polévky.
- Do polévky. - Dobře.
Když zkusíte tohle, bude to docela dobré.
Jestli to vážně nechcete, udělám něco jiného.
Zkuste to.
Její kukbap je výborný.
Dobře.
Děkuju.
Jaké to je?
Dobré, že?
Ano, je to moc dobré.
Vidíte?
Vařím to už 30 let.
Přidejte si.
- Můžu ještě kimči? - Dejte si to na to a jezte.
- Ano. - Dobře.
Díky. Takže nejdřív namočím rýži.
- Asi vám chutná. - Pak kimči.
Hej, tady.
Tady.
Zabalila jsem vám kukbap a kimči.
Vezměte si to.
Díky za jídlo.
Jistě.
A ještě
tohle je váš denní plat.
To není třeba. Nedávejte mi to.
Dávám vám minimální mzdu.
Díky za oloupání cibule.
Vezměte si to.
Vezměte si to!
Pak to s vděkem přijmu.
- A tohle je tvoje. - To nemusíš.
Za ten ženšen.
Má drahá vnučka mi donesla
takový vzácný divoký ženšen.
Jsem to ale šťastná žena.
Donesu víc, jestli pomůže.
Ne že se tam vrátíš.
Víš, jak jsou ty hory nebezpečné?
Co za idiota přimělo mé drahé dítě toulat se po horách?
Až ho najdu,
zakroutím mu krkem.
Nevrátím se tam. Neboj se.
Tak běžte.
A jeďte opatrně.
Ano, pojedeme.
Přijdu zase.
Proč byste chodil?
Jasně.
Vraťte se a oloupete mi další cibuli.
Ano.
- Běžte. - Na shledanou.
Běž dovnitř.
To se na něj podívejme.
Bože. Je velmi zdvořilý.
Ten syčák.
Přece jen je vychovaný.
Děkuju.
Že jste mě zachránil a že jste mě zavezl k babičce.
Děkuju za všechno.
Teď už víte, co říkáte.
Pokud mi jste vděčná,
pozvěte mě na jídlo.
Pozvu.
Řekněte, až budete mít čas.
Dobře.
Můžete mě vzít.
Vzít kam?
Na rande.
Na rande?
Chtěla jste se najíst.
Je to rande.
Odpočiňte si.
Co to je?
Kukbap.
Dáš si?
Je to dobré.
Není snadné najít dobrý kukbap.
Vaří ho už 30 let.
Mám chuť na drink.
Dal bych si drink.
Co vám mám přinést?
Whiskey, koňak nebo víno?
Dám si jen skleničku sodžu.
Hned to přinesu.
Je to výborné.
Takže sis ten vrtulník vyřval?
Ano.
Možná jsi syn předsedy,
ale neměl bys svou neukázněností obcházet pravidla.
Omlouvám se.
Proč jsi zašel tak daleko?
Šlo o našeho zaměstnance.
To vše kvůli zachráně jednoho člověka?
Už jsi někdy…
zachránil…
jednoho člověka?
To nejtěžší na světě je zachránit
jen jednoho člověka.
Člověka napadne, jestli to stojí za to.
Svět se stal místem,
kde si lidé cení víc věcí než života.
Bylo to těžké rozhodnutí. Dobrá práce.
I když nás to něco stálo.
A díky za ten kukbap.
Přines ho i příště.
Pochutnáme si spolu.
DÝŇOVÉ KARAMELKY
OBCHODNÍ CENTRUM KRÁLOVSTVÍ
- Co si dáš? - Něco dobrého.
- Mám si dát džus? - Co je nejsladší?
- A co ty? - Nevím.
Já nic nechci.
Vy si dejte, co chcete.
Co si dáš?
Musím nahlásit naše tržby oproti loňsku,
tak to sepište, paní Kangová.
Ale tohle hlášení je vaše povinnost.
Proč ho mám psát, když to nahlašuju?
Potřebuji to ráno, tak mi to
pošlete do večera.
Omlouvám se, ale musím hned domů kvůli svému dítěti.
Paní Kangová.
Neumíte oddělit práci od osobního života?
Když jste v práci, pracujte.
Jako vedoucí obchodu byste měla jít příkladem.
Pošlete mi tu zprávu, než půjdete domů.
Loknu si.
To je tak sladké.
A po šlehačce se hrozně tloustne.
Jak to můžete pít s takovým břichem?
Dejte mi napít.
Proč je tak ledová?
Je v ní led. Proto je studená.
Ale je příliš studená.
Příště objednám i vám.
Zdá se, že byste vypila celý sud.
Víte, že kafe nepiju.
No nic, musím do práce.
Jen tak dál.
Dopila to.
Je pořád stejná.
Jí hned, jak přijde,
krade ostatním kafe
a pracuje si venku.
Nepracuje venku. Jde domů.
To může?
Je vedoucí, zatímco my jen zaměstnanci.
Nemá cenu si stěžovat.
Jdeme.
ALANGA MĚSÍČNÍ TRŽBY
- Ahoj, zlato. - Zlato.
Mám něco v práci, můžeš vyzvednout Čcho-rong?
Ne.
Dnes jsi ji měla vyzvednout ty.
Nečekaně musím sepsat zprávu.
Mám schůzku s klientem. Nemůžu.
Zeptej se mámy.
Dobře.
Promiň. Miluju tě.
Musíš otočit dolní část těla.
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Dnes nepřijímáme pravidelné hosty.
- Důkladně si projdi seznam. - Ano.
Co se tu slaví? Je to velkolepé.
Narozeniny nejmladší dcery předsedy First Royal.
Proč to slaví tady a ne v jejich hotelu?
Mě se neptej.
- Neudělej žádnou chybu. - Dobře.
Ahoj, všichni, slavím narozeniny!
Ahoj, všichni!
- Všechno nejlepší. - Díky.
Všechno nejlepší.
Ahoj!
Děkuju.
Jsi den ode dne hezčí.
Už máš věk na to, aby sis mě vzala.
Promiň. Mám vysoké nároky.
Ale i tak s tebou chvíli zůstanu.
- Promiňte. - Ano?
Co je to?
Varignonské P2, madam.
Oblíbíte si jeho krémovost.
Je to tak nóbl, až je to laciné.
Je to ještě dítě. Asi se chce předvést.
Sa-rang. Promiň.
Podržíš to? Někdo mi volá.
Omlouvám se. Můžeš jít za ním.
- Tohle musím vzít. - Jistě.
- Haló? - To jsou mí přátelé.
Wone!
Wone, jak ses měl? Chyběla jsem ti?
Tobě se daří, že?
Jak se mi může dařit bez tebe?
Zdá se, že si užíváš života. Každý večer piješ a paříš.
Paparazzi jsou dnes obrovský problém.
Všechno nejlepší.
Pouhá slova?
Ne, moment.
Kde je pan No?
Má hovor.
Děje se něco?
Ne.
- Něco se děje. - Wone.
Co to děláš?
Panebože! To je obrovské!
Co je to?
Můžu to otevřít?
Jistě.
Pomoz mi. Jak se to otevírá?
To je krása!
Jak jsi to věděl? Moc jsem ho chtěla!
Řekla sis mi o něj.
Jsi tak pozorný.
Tahle párty začíná být nuda.
- Nepůjdeme někam jen spolu? - Ne.
Zůstaň s kamarády.
Kam to koukáš? Soustřeď se na mě.
Promiňte!
Ano.
Tohle mi prosím schovejte.
Ano, jistě.
- Je to těžké. Odnesu to. - Ne, pane.
Já to udělám.
Je to moje práce.
- Wone. - Ano?
- Na co se díváš? - Na nic.
- Daří se předsedovi? - Ano.
- A co Hwa-ran? - Má se dobře.
A co ty?
Chodíš na manažerský kurz?
Jen pracuji.
Nemůžeš přece jen pracovat.
Musí tě jmenovat dědicem.
Pro mě to je se třemi bratry a dvěma sestrami nemožné.
Převezmi Království Group a dej ji ho mně.
Jak to myslíš?
Stejně se vezmeme.
Tátové už vše domluvili.
Tak ať se vezmou naši tátové.
Nebuď takový.
Ju-ri.
Nechoď se mnou.
Ale s tím, komu se líbíš.
Jasně.
Řeknu ti, až budu randit.
Musíš to říct nejdřív mně, až si začneš s holkami.
Ať to neslyším od někoho jiného.
Sa-rang.
- Ano? - Měla bys jít domů.
Nejedla jsi a už je pozdě.
- Není potřeba. - Díky za pomoc.
Zaplatíme ti spoustu přesčasů.
Děkuji.
Sa-rang.
Jdeš domů?
Ano.
Takže rande?
Proč bych šla s tebou?
Se mnou?
Proč jsou muži takoví?
Nemluvte o rande, pokud někoho opravdu nemilujete!
Ptal jsem se, jestli jde s někým na rande.
Naštvala se na mě.
Proč se naštvala?
Tadá.
Sladké je na depku nejlepší.
Co? Nemám depku.
Ale máš.
Vypadá to, že se každou chvíli rozbrečíš.
To je tak dobré.
Prvotřídní sušenky.
Všichni si je chválí, tak jsem vám nějaké přinesla.
Jsou tak dobré.
Příští let kup další.
- Čcho-rong by chutnaly. - Ano.
Jsem tady.
Cože? Mělas výplatu?
Čcho-rong je s mámou.
Dneska platím já. Objednejte si, co chcete!
Děje se něco?
Mám jen žízeň.
Řekni nám, co se děje.
Jde o slovo „rande“.
To říkají muži každé?
Balil tě nějaký host?
Chtějí si jen jednou užít.
Takových mužů mám v letadle spoustu.
A většina mužů, co to říká, už má přítelkyni.
Dal mi svoje číslo, když šla jeho přítelkyně na záchod.
Ano, myslím, že má holku.
Ti, co mají holky, to dělají častěji.
Smutnější je to,
že se v práci můžu jen usmívat a ignorovat je.
Když mu něco řeknu, podá na mě stížnost.
Dělají si, co chtějí, protože vědí, že nic nezmůžeme.
Když se usměju, mrmlá, že je můj úsměv falešný.
A když se neusměju, jsem prý zase nespokojená.
Sakra. Jsme tak snadným terčem.
Už mi to pivo kvůli tobě nechutná. Už to neřešme.
Dobře.
Z toho ticha je mi ještě hůř.
Pustíme si hudbu.
„WA“ I ČONG-HJON
Nechtěl jsem tomu věřit.
Nechtěl jsem tě ztratit.
Co když se naše láska ubere špatným směrem,
a skončí tady?
Zlomilo mi to srdce, ale musím dělat blbého.
- Protože to bolí méně než sbohem. - Protože to bolí méně než sbohem.
PIZZA
Dveře jsou otevřené!
Hej, pizza! Už jdu!
Pizza.
Hej, vepřové nožky!
Vepřové nožky!
Vepřové nožky.
- Vepřové nožky! - Nožky!
Hej, kuře!
Podívej se na mě a zblízka.
Nezrazuj mou lásku.
No tak, pojď za mnou.
Tohle je naposledy.
Proč bys mě nechal?
Proč bys mě opustil?
Přestaň mě peskovat a přijď, srabe.
Přijď.
KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
- Není moje holka. - A to objetí?
Proč ji objímáte, když není vaše holka?
Musíš získat moc, abys ochránil své zaměstnance.
Udělám to.
Přivedu do hotelu arabského prince.
Vítejte.
Proč na mě nikdy nemyslíte?
Neřekla jsem, že na vás nemyslím.
Takže?
Cítíte mou upřímnost?
Překlad titulků: Barbora Page