ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
Що сталося?
У таку негоду нічого не вдієш.
Пошуки продовжать після зливи…
Ні, буде надто пізно.
Вони вже пішли.
Доведеться почекати.
Викличте гелікоптер.
Гелікоптер?
Який гелікоптер?
І як я це зроблю?
І що ви з ним робитимете?
Мені треба йти.
Погода зовсім нельотна.
І його можна брати тільки з дозволу пані Ку.
Хочете сказати, що є ризик?
Спочатку може здатися, що дохід зростає,
але це лише ілюзія.
У перспективі чистий прибуток впаде…
Хочете сказати, що я помиляюсь?
Ні.
Чи, може, я недалекоглядна у справах?
Ні, пані.
Отже, поки що я все роблю правильно.
Так, пані.
А якщо я права, а ви всі помиляєтеся,
що ви взагалі тут робите?
Продажі — це пошук балансу між стабільністю та ризиком.
Щоб довести, що інвестиції в «Алангу»
не були невиправданим ризиком…
Чого тобі?
-Мені потрібний гелікоптер. -У мене нарада.
Зник співробітник.
-Мені доповіли. -Що з того?
Ви ж не через це зібралися.
І що?
Мені потрібний гелікоптер. Видай дозвіл.
Пане Ку.
Тут є хоч одна людина, що нижча тебе за званням?
Ти й так нахабно поводився, користуючись тим, що ти син голови.
Якщо потрібний мій дозвіл, дотримуйся протоколу.
Вибачте, що перервав нараду.
Наша співробітниця загубилася в горах.
Вона не відповідає на дзвінки, але її можна відстежити.
Пошуки призупинено через негоду.
Тому потрібен
гелікоптер компанії.
Гаразд. Поговоримо пізніше.
-Пані Ку. -Вийди.
-У мене немає на це часу. -Як і в нас.
Не бачиш, що в нас зараз нарада?
Будь ласка.
Хто буде відправляти гелікоптер через звичайного співробітника?
Знаєш, скільки коштує політ?
Прийди до тями.
Хва-Ран.
Ти сам їх туди відправив.
Якщо так переживаєш, не треба було погоджуватися.
Продовжимо.
На чому ми зупинилися?
На тому, що інвестиції в «Алангу» не були невиправданим ризиком.
Я давно хотіла перетворити «Алангу» на всесвітньо відомий люксовий бренд.
-Для цього… -Це лише мрії.
Якщо компанія зайнята лише фінансами
і не думає про безпеку співробітників,
вона не стане люксовим брендом.
Це лише марні мрії.
Сказав той, хто взагалі мрій не має.
Правда ж?
Я все одно візьму гелікоптер.
Ти ще не знаєш, наскільки я нахабний.
Хай щастить із збагаченням.
Готуйте гелікоптер.
Я знаю, що пані Ку не дала дозвіл.
Це Ку Вон.
Відповідальність на мені.
Ви б усе одно посварилися, тож вітаю.
Ви наполягли на своєму, тепер вона не попихатиме вас.
Ви показали їй, чого варті в цій боротьбі за владу.
Я намагаюся врятувати життя.
До чого тут влада?
Щоб рятувати життя, потрібна влада.
Ідіть додому,
триматиму вас у курсі.
Нікуди я не піду.
Ви тут нічим не зарадите.
Я залишусь.
Я полечу.
З глузду з'їхали? У таку негоду?
Ви засліплені коханням.
-Не треба! -Відпустіть.
Що буде зі мною, якщо з вами щось трапиться?
Я не маю інших зв'язків по роботі!
Я ж говорив: ви вибрали не ту людину.
Забудьте про зв'язки. Відпустіть.
Тільки через мій труп!
Хочете летіти — доведеться переступити через мене!
Лягайте!
Що? Не чую!
Бігом! Мені ніколи!
Тоді приємного польоту!
Сюди, будь ласка!
Ви маєте повернутися живим!
Бережіть себе!
Будьте обережні!
ЕПІЗОД 6
Що це було?
Мені страшно.
Я помру?
Бабусю, мені страшно.
Що відбувається?
-Не чіпай мене! -Це я!
-Відчепись! -Це ж я!
Пане Ку?
Так.
Це я.
Ви не поранені? Усе гаразд?
Ви людина? Не привид?
Так, людина.
Я так боялася, що помру тут.
-Усе буде добре. -Дякую.
-Усе гаразд. -Дякую.
Я тут.
Я думала, що помру.
Ціль врятована.
Здається, все гаразд.
Треба повернутися через вітер.
Як ви сюди потрапили?
-На гелікоптері. -Ви навіть вертоліт найняли?
У мене вдома був.
Звідки у вас гелікоптер…
Авжеж, так.
А як ми тепер виберемося?
Треба лізти назад.
Ви прийшли не один?
Нам скинуть мотузку, га?
Стійте.
Ви прилетіли один без плану?
Це краще, ніж якби ви самі тут сиділи.
Так, мабуть.
І все-таки…
Я лише в гелікоптері отямився.
Ніколи було думати.
Я розумів лише те, що повинен вас врятувати.
Чому?
Не знаю.
Чому я так зробив?
І що тепер робитимемо?
Не хвилюйтеся.
Я тут.
Алло. Це я, Ку Вон.
Допоможіть.
Чому ви смієтеся?
Просто так.
«Допоможіть».
Вранці прибудуть рятувальники.
Потерпіть трохи.
Яке полегшення.
Я вас захищатиму.
Боже мій.
Що це було?
Я щось чув. Тут хтось є.
Ви обіцяли мене захистити.
Я не ховався. Я захищав тили.
Зрозуміло? Я вже говорив.
Ворог завжди приходить ззаду.
Тож…
Боже! Ви мене налякали.
Отакої.
Ви всього боїтеся.
Зовсім ні.
Їжте, не соромтеся.
-Дякую. -Дякую.
Такого страхополоха я ще не зустрічав.
Нехай навіть це привид чи кабан — бийся, як мужик.
От лихо. Досі ваш крик у вухах стоїть.
Згодна.
Стривайте, що?
Який ще крик? То був бойовий клич.
Як рев.
Бам!
Щось на кшталт цього.
То ви з готелю «Кінг»?
Так. Вибачте, що змусила турбуватися.
Мені сказали, що ви пішли за мною й не повернулися.
Треба бути обережнішою за такої негоди.
Ви смілива чи необачна?
Вона легковажна.
Що з того, що на роботі наказали?
Ваша робота нічого не варта, якщо помрете.
Не ризикуйте життям через роботу.
Немає нічого дурнішого.
Ви маєте рацію.
Я хотіла проігнорувати наказ, але дехто мене змусив.
Яка-небудь шишка? Хто?
Оця людина.
Як смачно. Дякую.
Пригощайтеся.
Вранці пройдіть огляд
у найближчій лікарні.
Ні, у мене немає часу.
Мені треба одразу на роботу на нічну зміну.
Кому є діло до роботи?
Робіть, як вам каже шишка.
І надалі
не ризикуйте життям заради компанії.
Мені це теж не подобається, але чомусь так виходить.
Просто відмовтеся.
Простий працівник, як я, не має вибору.
Обіцяю.
Таке більше
не повториться.
Навіщо ви так рано встали?
Хочу подвір'я замести, поки він спить.
Думаєте, йому є до цього діло?
Я приїхала допомогти по господарству.
Дайте сюди. Я сам.
Ні, я підмету.
-Ні, я. -Не треба.
Не дуже ви вмієте підмітати.
Я сам. Дайте сюди.
Не треба. Відійдіть.
-Відпустіть. -Я сам.
-Ні. -Ви не вмієте.
-Відійдіть. -Віддайте.
От лихо!
Досить під руку лізти.
Пане Ку.
Мене ніколи не били.
З вами все гаразд?
-Так. -Боже мій.
Дайте мені.
-Я все зроблю. -Ні.
-Я сама. -Я підмету.
-Дайте. -Вибачте.
Нічого страшного. Дайте мені.
Я сам.
Підмітають не так. Дивіться, як треба.
Ось так.
Так.
І так.
-Ось як це робиться. -Стійте.
Гей.
Я…
З вами все гаразд?
Ви мені поцілили прямо у вчорашню рану.
Заждіть, я…
Дурний камінь.
Сідайте.
Вибачте. Я не навмисне.
Не могли б ви…
Болить ще сильніше, ніж учора.
Боже, який біль.
Жахіття.
Вам дуже боляче.
Я все приберу, сидіть.
Не ворушіться.
Я все зроблю.
Ви, схоже, не вмієте підмітати.
Такої мітли я ще не бачив, але дивіться.
-І тут. -Гаразд.
-Непогано, так? -Ви молодець!
Це тістечка та печиво від нашого готелю.
Ви ж їх любите, тому я попросила їх покласти.
Трохи забруднилося.
Дякую. З'їм із задоволенням.
Пропонуємо вам працювати з нами,
чекаємо на ваш женьшень.
Я працюю тільки з готелем First Royal,
тож не турбуйтеся, їдьте додому.
Якщо потрібна допомога, кажіть.
Допоможу перед від'їздом.
Ми вже сказали. Нічого не треба.
Не варто.
Їдьте додому й відпочиньте.
Я зроблю що завгодно.
Прибирання, прання.
Вас шишка змушує?
Ні, пане.
Так, це ви.
Не треба, їдьте додому.
Ви і так двір замели з самого ранку.
Це я замів.
Якщо набридне робота, звільняйтесь і приїжджайте сюди.
Ви непогано лазите по горах, тож шукатимете женьшень.
Точно, женьшень!
Секунду.
Що?
Пане, погляньте, будь ласка.
Я вчора знайшла на горі.
Це, випадково,
не женьшень?
Думаєте, знайти його так просто?
Це ж не женьшень?
Корінь дзвіночка?
Ви ще питаєте. Звичайно, корінь дзвіночка.
Це женьшень.
-Що? -Серйозно?
Ще й дикий.
Це така рідкість.
Мало кому так щастить.
Кажуть, щоб знайти його, потрібні три покоління добрих справ.
Мені вдалося знайти такий лише одного разу.
Пані.
Мабуть, ви живете по совісті.
Ну, так, намагаюся.
Хочете працювати зі мною?
Гора Чирісан вас прийняла.
Пане.
Е ні.
Вибачте.
Я не дозволю.
Вона дуже цінний співробітник.
Чого це раптом?
Найкращий фахівець готелю.
Два роки поспіль стає кращою.
-Так. -Два роки.
Авжеж.
Відпустіть, будь ласка.
Що це було?
Дякую, що врятували мене, пане.
Це я врятував вас.
Це вам.
Якби ви мене не врятували,
я просто померла б у лісі.
Ні, це я врятував вас.
Ви мені повинні дякувати.
-Я візьму. -Гей!
Я не можу його прийняти.
Це надто цінна річ.
Візьміть, прошу вас.
Я не можу взяти те, що небеса послали вам.
Віддайте його батькові.
У мене немає батька.
Тоді матері.
Мами теж немає.
Що? Тоді…
Що ж тоді з ним робити?
Передам його бабусі. Вона буде рада.
Так, передайте бабусі.
Зачекайте. Я його запакую.
З такою безцінною річчю
потрібно поводитися обережно.
Дякую.
І подумайте над нашою пропозицією.
Ви дуже підняли мені настрій.
Коли знайду дикий женьшень,
відразу відправлю його в «Кінг».
Не хвилюйтеся, їдьте додому.
Правда?
Ви серйозно?
Ви пообіцяли. Передумати не можна.
Гаразд.
І якщо раптом передумаєте, приїжджайте сюди.
У вас
живе природжений мисливець!
Точно. Я ж знайшла женьшень!
Я знайшла женьшень!
Я пришлю вам женьшень,
коли знайду.
Більше не надсилайте співробітників.
Не треба так із ними.
Я раніше користувався співробітниками готелю,
коли вони сюди приїжджали.
Але вона змусила мене одуматися.
Вона могла потрапити у біду.
Її сюди відправив не я…
Я.
Дякую за допомогу.
Пусте.
Я впораюся, правда.
Просто подякуйте.
Дякую, пане.
Ні, не так.
Від усього серця дякую вам, пане Ку.
Невже обов'язково дякувати так офіційно?
Тон співробітника має бути офіційним.
Неважливо.
І чого я парюся?
Треба було повернутися гелікоптером, а не залишатися тут.
Їхав за вами п'ять годин.
-Са-Ран, з тобою все гаразд? -Так.
Візьміть.
Я не просив приїжджати.
Ви влаштували в офісі скандал, намагаючись допомогти співробітнику.
Голова хоче вас бачити.
Ти не постраждала?
Усе добре.
А що там на роботі? Щось трапилося?
Він увірвався на нараду, щоб дістати гелікоптер…
Досить. Поїхали.
Він на неї наїхав.
-Сідайте. -Уперед.
Поїхали.
Можете…
Ось так.
Так?
Я тут, позаду.
Добре.
Я зачиню двері, пане.
Міг би й сам закрити.
Такий вимогливий.
-Постарайся зрозуміти. -Гаразд.
Я вас чую.
Починаю рух, пане.
Ти точно в нормі?
Я мало не вмерла.
Аякже. Я так хвилювався,
що поїхав, навіть не поспавши.
Дякую.
Нога дуже болить.
Було б жахливо їхати автобусом.
Отже, ти вдячна?
Можеш мене чимось пригостити.
Обов'язково.
Правда?
Що їстимемо?
Що ти любиш?
Вирішуйте самі, пане Но. Я пригощаю.
«Пане Но»?
Нащо ця формальність? Клич мене Сан-Сіком.
Ми вже перейшли на «ти».
Як наполягатимете, так і зроблю.
Так і треба.
Це ж я!
-Що ви? -Я її врятував!
Чому врятував її я, а їсте ви?
Це нелогічно та неввічливо.
Ви що надумали?
Зупинимося перекусити.
-Вечерю перенесемо. -Жодної вечері!
Не вечеряйте з нею!
Са-Ран, це тобі. Пригощайся.
-Дякую. -Прошу.
Тут добре готують сосиски.
Це мені.
Очі б мої його не бачили.
Вибирайте будь-що, крім сосиски.
-Нічого не хочу. -А що так?
Ключ. Я поведу. Сідайте назад.
Буду вдячний.
-І витягніть оце. -Що?
Бачиш?
Ось як можна досягти успіху в житті. Вчися в мене.
Він без мене як без рук, тому й добрий до мене.
Правильно?
Ти, мабуть, щасливий.
Краще в тиші їхати.
Ти теж можеш досягти такого.
-Роби, як я. -Добре.
Пане Ку, хочете скуштувати?
Відчепіться.
Скуштуйте. Дуже смачно.
Ні, не хоче.
Його знудить, якщо змушувати.
Я з'їм.
Насаджу на паличку.
Смачно?
Люблю горіхове печиво з придорожніх кафе.
Смакота.
-Їж ще. -Ні, ти їж.
Найсмачніше з кавою.
Мені потрібно в туалет.
Здається, не стерпів.
ЗОНА ВІДПОЧИНКУ «ЧУНДЖОН»
Здається, у нього живіт розболівся.
Не треба стільки жерти.
З ним усе гаразд?
Та годі.
Ви переживаєте?
Звісно, переживаю.
А як же я?
-Що? -Чому за мене не переживаєте?
Це ж я вас врятував,
але женьшень, вечеря та переживання дістаються іншим.
Ну,
можу і за вас попереживати. Що трапилося?
Забудьте.
Гей, ви там як? Сильно болить?
Ні.
У мене живіт скрутило.
Візьміть лікарняний на тиждень.
Можете платити за все корпоративною карткою.
Правда?
Дякую.
Не дякуйте. Я вас тут кидаю.
На таких умовах можете кидати мене будь-коли.
Кидайте, не соромтеся.
Щасливої дороги.
Гарного вам побачення.
Алло?
Кинув слухавку. Я розмовляв сам із собою.
Мало не здох.
СЕУЛ
Де?
-Де що? -Де живе ваша бабуся?
Віддамо їй женьшень.
Але на вас чекає голова.
Нічого страшного. Кажіть.
Не варто, справді. Я потім до неї заїду.
Кажіть.
Правда, не варто.
«КІНГ ЕЙР»
«ЧОАС»
Пані?
Чим можу допомогти?
Скільки вам платять за продаж товару?
-Вибачте? -Премія. Вам явно щось перепадає.
Нам не платять премії.
Яка жахлива компанія.
Нам у «Чоас» виплачують премію навіть за продаж одного товару.
Я в діамантовому сегменті, заробляю 40 мільйонів вон на місяць.
Мене привела до вас доля.
Можете працювати під моїм началом. Що скажете?
Пані.
Перепрошую.
Чим можу допомогти?
Я все чув,
заповніть анкету.
Заява про членство в клубі «Чоас».
Вибачте.
-Нам не можна… -Ваша компанія не платить жодної копійки.
Зі мною зароблятимете 50-60 мільйонів на місяць.
Вибачте.
Це суперечить політиці компанії.
Тут нічого такого. Просто заповніть.
Ім'я, телефон і номер посвідчення особи.
Вибачте.
У цій країні можливо все.
-Ти що собі дозволяєш? -Що?
Вона хотіла до мене записатися.
Не псуй мені малину.
Я?
Виграє той, хто перший дав анкету.
Заповніть, будь ласка.
Та ти зовсім сів на голову!
Ти вже один раз вкрав мого клієнта з-під носа!
-Тварюко! -Та що з тобою, бабцю?
-Заспокойтеся. -Бабцю?
-Так! -Бабцю?
Тобі не жити.
Йди сюди!
-Ти! -Що з тобою?
-Пане, заспокойтеся. -Стерво!
-Стерво? Ах ти… -Спокійно, прошу.
Зовсім з'їхала з глузду?
-Ти! -Так, я здуріла!
Пані та панове, ми входимо в зону турбулентності.
Задля безпеки
просимо вас пристебнути ремені.
Пані та панове…
Я думала, помру там.
Попий води.
Дякую.
Пхьон-Хва.
А де другий черевик?
Приготуємо візок і підемо.
Ти збираєшся йти
без черевика?
Непристойно?
Так.
До приземлення ще довго, потрібно продати більше.
Де тепер його шукати?
Чи не це шукаєш?
-Мені вдягнути? -Ні.
Я сама.
Дякую.
Постараюся більше не губити.
Якщо й загубиш, я все одно знайду.
Ми на місці.
КУКПАП З ЯЛОВИЧОЇ ГОЛОВИ
«Кукпап із яловичої голови»?
Суп із цілої коров'ячої голови?
Ні, не з голови, а з м'яса голови.
Хочете скуштувати?
Ні, дякую.
Заходьте.
Дякую, що підвезли. Щасливої дороги.
Я почекаю.
Ні, я не швидко. Їдьте.
До побачення.
Так, де це…
Бабусю, я приїхала.
Що?
Ти як тут опинилася?
А як же робота?
Дивися, дикий женьшень. Я тобі його привезла.
Чудово. Одягни фартух.
Я сама знайшла дикий женьшень.
-Дивись. -Я зрозуміла.
Іди, подавай.
І ось це не забудь. Швидше.
-Пляшку рисового вина, будь ласка. -То як?
-Невісточко! -Так?
Ще порцію рису.
-Гей! -Боже мій!
Ви хто такий?
-Що? -Хто ви такий,
що підглядаєте за дівчиною через крихітну щілинку у вікні?
Підглядаю? Я просто дивився.
Саме так.
Чого дивитеся на мою Са-Ран таким хтивим поглядом, га?
Хтивим?
Вона довго не виходила, тож я вирішив подивитися, де вона.
«Моя Са-Ран»? Ви бабуся пані Чхон?
А ви з нею працюєте?
Так.
Треба було одразу так і сказати.
Гаразд.
Беріть мішки і за мною.
Ви про що?
Сідайте.
Перепрошую?
Сідайте.
Беріть.
Сідайте.
Гаразд.
Ви хоч раз у житті чистили цибулю?
Ні.
Що?
Не смійте мені брехати.
Я справді не чистив.
І що? Не вмієте?
-Ні. -Не будьте слабаком і робіть що кажу!
Бабусю, вже багато замовлень.
-Ти де? -Якщо не хочуть чекати, нехай ідуть.
Поїдять деінде.
Так, дивіться.
Спершу відрізаєте тут.
Потім з іншого боку.
Знімаєте лушпиння
і отримуєте результат.
Ось і вся ваша робота.
Моя?
Чому?
Робіть, як говорю.
Благослови вас бог.
Бабусю, у нас купа замовлень!
-Пані Чхон… -Вже йду.
Що за мерзотники.
Чистіть.
Що за люди?
Від цього
до цього.
Гаразд.
Подивимося.
Що?
Боже мій.
Таку прекрасну цибулю зіпсували.
І що тепер робити?
Ви її лівою п'ятою чистили?
Лишенько.
Сама винна, що довірила вам таку роботу.
От лихо!
Немає слів. Боже.
Неподобство.
Чому я плачу?
Боже!
Що ви тут робите?
І взагалі…
Звідки у вас цей фартух?
Ваша бабуся дала.
Ви вже познайомилися з нею?
Не дозволяйте використовувати себе.
Вона вже.
Здається, вона взяла наді мною гору…
-Зайдіть. -Так, пані.
Молодець. Пийте.
-Що це? -Це корисно.
Пийте до дна.
Дякую.
Що це?
Те, що треба для чоловіків.
Екстракт риби в'юн
і трохи личинок.
Отакої.
Чоловік із таким слабким шлунком ні на що не здатний.
Він має дуже високу посаду.
Навіщо ти змусила його чистити цибулю?
Байдуже, яка в нього посада.
Навряд чи він син голови.
Слухай, сходи за тофу.
Гаразд.
Вам краще?
Як можна їсти в'юнів і личинок?
Я ж сказала їхати додому.
Ось який я відданий.
Що? Ви віддані мені?
Ще й як.
Ми мало не загинули разом.
А я вас, до речі, урятував.
Тоді, може, чогось солоденького?
Ні, ненавиджу солодке.
Скуштуйте.
Скуштуйте просто з відданості.
Ви ще бульйону вирішили попити?
Дуже смачно.
Скільки з нас?
Шість рибних паличок і чотири оладки.
З вас 3000 плюс 2000 — усього 5000 вон.
Я випив ще чотири чашки бульйону. Не забудьте порахувати.
Бульйон безкоштовний.
Але він такий смачний.
Благослови вас бог.
Мій гаманець.
Ось.
Я поверну.
Не треба. Ви у мене в гостях, я частую.
Тоді можна мені ще один?
-Скільки завгодно. -Ще один, будь ласка.
Ось. За рахунок закладу.
Тоді ще один.
Прошу. Смачного.
ЛОТЕРЕЯ «КОРОЛІВСЬКИЙ КОРОП»
Вона ще існує? У дитинстві я часто грала.
Що таке?
«КОРОЛІВСЬКИЙ КОРОП»
Вибираю.
-Номер 18. -Знову програли?
Ви програли десять разів поспіль.
Це талант.
Ви впевнені, що в неї можна виграти?
Звичайно.
Спробую ще.
Позичте 1000 вон?
Ні, треба закінчувати.
Останній раз. Я прошу всього 1000 вон.
Ви так багато разів говорили.
Дивіться скільки.
Це востаннє.
Зіграю ще раз.
Усього 1000 вон.
Це стає азартною грою.
Де тут гра? Це битва.
Я ж сам плачу.
Ну, формально це ваші гроші.
Так, і це азартна гра.
І я вже сказала ні.
У будь-якому разі гроші скінчилися.
Беремо і йдемо.
Усього 1000 вон.
Будь ласка.
Усього одна спроба.
Усього 1000 вон.
Усього
один раз.
Ви намагаєтеся зробити милий вигляд?
Так, тож позичте мені 1000 вон.
У цю гру так просто не виграти.
Я в неї грала, але головний приз жодного разу не отримувала.
Я вам покажу.
Будь ласка, всього 1000 вон.
Так кортить зіграти?
Ще раз?
Тримайте.
Останній раз.
-А казали, грошей немає. -Гаразд, забудьте.
Ще раз.
Цього разу граємо разом.
Скажіть стоп.
Стоп.
Ну ж бо.
Не може бути.
Номер 39. Королівський короп!
-Ми його витягли! Короп! -Як вам вдалося?
Ми перемогли! Не може бути!
Ми перемогли!
-Не може бути! Он він! -Повірити не можу!
-Як вам це вдалося? -Круто!
Це ж королівський короп.
Просто супер.
-Я забираю. -Звичайно.
Боже.
-Я переміг. -Здуріти можна.
Оце так.
Ви такі раді?
Так.
У житті нічого так сильно не хотів.
Дрібниці тішать.
Дрібниці? Це королівський короп.
І ви витратили на нього 10 000 вон.
За все треба платити.
У цінні речі доводиться інвестувати.
У дитинстві я багато в неї грала, але жодного разу не бачила,
щоб хтось виграв королівського коропа.
Тож ви, загалом, крутий.
Бачите? Не всім так щастить.
Це все я. Я такий.
Тільки мені таке до снаги.
Так. Звичайно.
Я поверну вам гроші.
Забудьте.
Як ви?
Не постраждали?
Що ви робите?
Я обіцяв захищати.
Повітряний рис.
-Він робить повітряний рис. -Рис?
-Повітряний. -Так.
Здалося, бомба вибухнула.
Я злякалася.
Мій короп.
Мій…
Бабусю.
Вас не по тофу, а по смерть посилати.
Ви його самі готували абощо?
Точно, тофу!
-Я піду. -Гей!
Ґав ловиш?
Не треба. Скільки можна чекати?
Вибач.
Я показала йому ринок.
Ринок як ринок. Що там дивитись?
Це вам.
Що це?
Я приїхав із порожніми руками.
Прошу, візьміть.
Боже. У вас грошей кури не клюють?
Їх навіть з'їсти не можна!
Як ви збираєтеся житло купувати з такими витратами?
Бабусю, не турбуйся.
А що? У нього багатий татко?
Чим він займається?
У нього є кілька дрібних бізнесів.
Ви вже великий хлопчик, годі жити на батьківські гроші.
Та й на вигляд нічогенький.
Ви відкладаєте на житло?
Поки що ні.
Якщо маєте гроші на квіти,
відкрийте ощадний рахунок.
Якою багатою б не була сім'я,
маєте самі себе забезпечувати.
Обов'язково.
Ходімо, поїсте на дорогу.
Їй сподобалися квіти?
Ох.
Їжте, доки не охололо.
Дякую.
Що не так? Не їсте таке?
Ні, просто…
Я таке ще не куштував.
Як?
Гаразд.
Ось так. Зачерпуєте рис.
Рис?
Так, макайте його в суп.
-У суп. -Молодець.
Скуштуйте так, буде смачно.
Якщо не бажаєте, приготую щось інше.
Скуштуйте.
У неї дуже смачний кукпап.
Гаразд.
Дякую.
Ну як?
Правда смачно?
Так, смакота.
Я ж казала.
Я вже 30 років його готую.
Пригощайтеся.
-А можна ще кімчі? -Кладете на рис і їсте.
-Так. -Чудово.
Дякую. Отже, спочатку макаємо рис.
-Здається, сподобалося. -І кімчі.
Стривайте.
Ось.
Спакувала вам кукпап і кімчі.
Беріть.
Дякую за їжу.
Прошу.
І ось,
зарплата за день.
Що ви. Не треба.
Я плачу мінімалку.
Дякую, що почистили цибулю.
Беріть.
Беріть!
Тоді прийму із вдячністю.
-А це тобі. -Не треба.
За женьшень.
Моя дорога онучка
привезла мені дорогоцінний дикий женьшень.
Як мені пощастило.
У такому разі я ще знайду.
Навіть не думай.
Знаєш, як небезпечно у горах?
І який виродок змусив мою онучку лазити горами?
Покажи мені його,
і я зверну йому шию.
Більше не піду в гори. Не хвилюйся.
Їдьте.
Обережно за кермом.
Гаразд, ми поїхали.
Я ще повернуся.
Навіщо це?
Авжеж.
Повернетеся і ще цибулю почистите.
Так.
-Їдьте вже. -До побачення.
-Уперед. -Бувай.
Іди додому.
Подивіться на нього.
Боже. Який же він чемний.
От мерзотник.
І все-таки він вихований.
Дякую.
За те, що врятували мене й відвезли до бабусі.
Дякую за все.
Ось тепер діло говорите.
Якщо ви дійсно вдячні,
пригостіть мене вечерею.
Добре.
Скажіть, коли матимете час.
Гаразд.
Можете мене взяти.
Куди?
На побачення.
Побачення?
Ми ж про вечерю говорили.
Це побачення.
Відпочивайте.
Що це?
Кукпап.
Хочеш скуштувати?
Смачно.
Смачний кукпап непросто знайти.
Вона вже 30 років готує його.
Тепер хочеться випити.
Принесіть випити.
Що будете?
Віскі, коньяк, вино?
Просто чарочку соджу.
Зараз принесу.
Чудово.
Отже, зробив по-своєму з гелікоптером?
Так.
Хоч ти й син голови,
не можна ігнорувати протокол через норовливу вдачу.
Вибач.
Не думаєш, що переборщив?
Це все-таки наш співробітник.
Такі масштаби заради спасіння однієї людини?
А ти…
у своєму житті врятував…
хоч одну людину?
Найскладніше у світі —
коли потрібно врятувати одну людину.
Починаєш думати, чи варте воно того.
Світ перетворився на місце,
де речі цінуються більше за людське життя.
Це було складне рішення. Молодець.
Хоч це вдарило нам по кишені.
І дякую за кукпап.
Принось ще наступного разу.
Поїмо разом.
ГАРБУЗОВИЙ ІРИС
ТОРГІВЕЛЬНИЙ ЦЕНТР «КІНГ»
-Що будеш? -Що-небудь смачне.
-Взяти сік? -Який найсолодший?
-А ти що будеш? -Не знаю.
Я нічого не хочу.
Замовляйте на власний розсуд.
Що візьмеш?
Я мушу подати річний звіт про продажі,
тож підготуйте дані, пані Кан.
Але звіт — це ваш обов'язок.
Навіщо мені його готувати, якщо я звітую?
Я здаю його завтра вранці,
тож надішліть ввечері.
Вибачте, але в мене дитина, мене чекають удома.
Пані Кан.
Ви не вмієте розділяти роботу та особисте життя?
Ви на роботі, тож виконуйте свою роботу.
Керуючий магазином повинен надавати приклад.
Надішліть мені звіт, перш ніж іти додому.
Дайте ковтнути.
Як солодко.
Від збитих вершків гладшають.
Як можна пити таке із вашим животом?
Дайте ковтнути.
Куди такий холодний?
Він із льодом. Звісно, холодний.
Але він надто холодний.
Наступного разу я вам замовлю.
Ви, схоже, цілий кухоль випили б.
Ви ж знаєте, я не п'ю кави.
Гаразд, мені треба на роботу.
І ви працюйте.
Вона все випила.
Вічно вона така.
Прийшла в офіс, одразу ж їсть,
краде чужу каву,
а потім працює на виїзді.
Не на виїзді. Просто додому їде.
А так можна?
Вона керівництво, а ми виконавці на аутсорсі.
Скаржитися марно.
Ходімо.
«АЛАНГА» ЩОМІСЯЧНИЙ ЗВІТ ІЗ ПРОДАЖІВ
-Привіт, люба. -Любий.
Мені доведеться затриматись. Забереш Чхо-Рон?
Ні.
Ти мусила забрати її сьогодні.
Мене раптово попросили написати звіт.
А в мене зустріч із клієнтом. Я не можу.
Попроси маму.
Гаразд.
Пробач. Кохаю тебе.
Нижньою частиною треба працювати.
ГОТЕЛЬ «КІНГ»
Сьогодні ми закриті на спецобслуговування.
-Перевіряйте за списком гостей. -Гаразд.
Що за привід? Така розкіш.
День народження молодшої доньки власника First Royal.
А чому вона влаштовує його тут, а не в їхньому готелі?
Сама не знаю.
-Головне, відпрацювати без помилок. -Добре.
Усім привіт! У мене сьогодні день народження!
Усім привіт!
-З днем народження. -Дякую.
З днем народження.
Привіт!
Дякую.
Гарнішаєш день у день.
Тепер можеш вийти за мене заміж.
Вибач, але маю високі запити.
Але трохи потеревенити з тобою можу.
-Перепрошую. -Так?
Що це?
Варіньйон П2, пані.
Приємна вершкова текстура.
Так пафосно, що навіть убого.
Вона ще дитина. Хоче похвалитися.
Са-Ран, секунду. Вибач.
Потримай, будь ласка. Дзвонять.
Вибач, можеш йому віддати.
-Потрібно відповісти. -Звичайно.
-Алло? -Це мої друзі.
Воне!
Воне, як справи? Сумував за мною?
У тебе все добре?
Як може бути добре без тебе?
Мені здавалося, ти насолоджуєшся життям, тусиш щодня.
Навколо одні папараці.
З днем народження.
Лише слова?
Ні, хвилинку.
А де пан Но?
Йому зателефонували.
Щось не так?
Ні.
-Щось не так. -Воне.
Що ти там робиш?
Боже мій! Оце розмір!
Що там?
Можна я зараз відкрию?
Звичайно.
Допоможи. Як вона відкривається?
Яка краса!
Як ти здогадався? Я так його хотіла!
Ти ж сама попросила.
Ти такий турботливий.
Я вже втомилася від цієї вечірки.
-Може, підемо й потусуємося вдвох? -Ні.
Краще тусуйся з друзями.
Куди ти дивишся? Я ж тут.
Перепрошую!
Так.
Можете поки що прибрати?
Так, звичайно.
-Воно важке. Я сам приберу. -Ні, пане.
Я зроблю.
Це моя робота.
-Воне. -Так?
-Куди ти все дивишся? -Нікуди.
-У голови добре справи? -Так.
-А у Хва-Ран? -Теж добре.
А ти як?
Вчишся керувати бізнесом?
Просто працюю.
Ти не можеш просто працювати.
Ти маєш стати спадкоємцем.
У мене три брати і дві сестри. У мене немає шансів.
Тож забирай собі групу «Кінг», віддаси її мені.
Ти про що?
Ми все одно одружимося.
Наші батьки вже все вирішили.
Хай тоді самі й одружуються.
Не прикидайся.
Ю-Рі.
Не намагайся зі мною зійтись.
Знайди того, кому подобаєшся.
Гаразд.
Як знайду, дам знати.
І ти мені повідом, коли почнеш із кимось крутити.
Не хочу дізнатись про це від інших людей.
Са-Ран.
-Так? -Їдь додому.
Вже пізно, а ти нічого не їла.
-Усе нормально. -Дякую за допомогу.
Отримаєш великі понаднормові.
Дякую.
Са-Ран.
Додому поїхала?
Так.
Отже, зібралася на побачення?
Я не піду з тобою на побачення.
Зі мною?
Чому всі чоловіки однакові?
Про побачення треба говорити, тільки якщо дівчина подобається!
Я просто запитав, чи зібралася вона на побачення.
А вона на мене накричала.
Чому розсердилася?
Та-да.
Солодощі — найкращі ліки від смутку.
Що? Мені не сумно.
Ще й як.
Виглядаєш так, ніби ось-ось заплачеш.
Смакота.
Преміальне печиво.
Усі сказали, що смачно, тож я і вам взяла.
Пальчики оближеш.
Купи ще одну в наступному рейсі.
-Чхо-Рон буде в захваті. -Так.
Я прийшла.
Що? У тебе сьогодні зарплатня?
Чхо-Рон у мами.
Я пригощаю. Беріть, що хочете!
Що трапилося?
Просто спрага замучила.
Розповідай.
Усе через слово «побачення».
Чоловіки всім підряд його говорять?
До тебе клієнт чіплявся?
Вони просто хочуть переспати.
Я часто таких у рейсах зустрічаю.
А у більшості з них взагалі дівчина є.
Один дав мені свій номер, поки його дівчина вийшла в туалет.
Так, у нього, напевно, є дівчина.
Так, чоловіки у відносинах частіше так роблять.
І найгірше те,
що на роботі я тільки й можу, що посміхатися та ігнорувати їх.
Почну обурюватися — він напише на мене скаргу.
Вони роблять, що хочуть, бо знають, що ми безсилі.
Усміхаюся — обурюються, що усмішка нещира.
Не посміхаюся — скаржаться, що в мене кислий вигляд.
Чорт. Нас так легко образити.
Ніякого задоволення від пива. Краще не будемо про це.
Добре.
У тиші ще гірше.
Послухаймо музику.
«ВА», ЛІ ЧЖОН-ХЬОН
Не хотіла в це вірити
Не хотіла тебе втратити
А раптом наше кохання зайшло не туди
Раптом це кінець?
Нехай серце розбите, але я прикидаюся
-Тому що розлучатися ще болючіше -Тому що розлучатися ще болючіше
ПІЦА
Відкрито!
О, піца! Іду!
Піца.
О, свинячі ратиці!
Свинячі ратиці!
Свинячі ратиці.
-Ратиці! -Ратиці!
Овва, курка!
Гей ти, послухай мене
Не зраджуй моє кохання
Ну ж бо, йди до мене
Це востаннє
Чому йдеш?
Чому кидаєш мене?
Годі скиглити, йди до мене, курко
Йди
ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
-Вона мені не дівчина. -Ви обіймалися.
Навіщо ви її обійняли, якщо вона вам не дівчина?
Щоб захистити співробітників, вам потрібна влада.
Я все зроблю.
Я запрошу до нашого готелю арабського принца.
Ласкаво просимо.
Чому ви взагалі про мене не думаєте?
Я такого не казала.
І що?
Розумієте, що я щирий?
Переклад субтитрів: Юрій Обревко