KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Děkuji za vaši tvrdou práci.
Pane,
děje se něco?
Už je to dlouho,
že?
Jak se máš?
To není vhodná otázka od někoho,
kdo moc dobře ví, jak jsem byla vykázána.
Snad jsi nečekal,
že budu šťastná,
když jsem přišla o syna
a beze stopy zmizela?
Omlouvám se.
Tehdy jsem neměl žádnou moc.
Ne.
I kdyby to bylo teď,
vybral by sis společnost.
Takový…
už prostě jsi.
Musí to být rodinná tradice.
Zbavil ses jí,
když byl Won na služební cestě.
Jako mě.
Kdybys tehdy nezaložila odbory,
nestalo by se to.
Předsedova žena
podněcovala personál ke vzpouře proti společnosti.
Jak tě měl můj otec přijmout?
To ty jsi porušil náš slib.
Zbaběle ses obrátil zády ke všemu, o čem jsme snili.
Abych všechny ochránil.
Opustil jsi to, co bylo nejlehčí opusit.
Mě.
Odešla jsem v tichosti
jen z jediného důvodu.
Kvůli Wonovi.
Tvůj otec si toho chlapce vzal jako rukojmí,
aby mi vyhrožoval.
Řekl, že Wona ochrání,
když zmizím.
Proto jsem žila, jako bych neexistovala.
Jako bych se vůbec nenarodila.
Tohoto…
jsem vždy litoval.
Nepřišla jsem si pro omluvu.
Přišla jsem tě varovat.
Netlač už Wona do kouta.
Jestli nepřestaneš,
nebudu jen sedět a přihlížet.
Nikdy jsem…
nemohla žít svůj vlastní život.
Ty jsi mohl…
žít svůj vlastní život?
Nech Wona žít svůj život, jak chce.
Ať žije pro sebe,
ne pro společnost nebo rodinu.
To bys měl udělat jako jeho rodič.
Měl bych ho ale taky vést správným směrem.
I když se bude rozhodovat sám.
Ulevilo se mi,
že ho necháš dělat vlastní rozhodnutí.
Už půjdu.
Nepůjdeš za Wonem, že ne?
To záleží na mně.
Teď je v pořádku.
Nepomotej mu hlavu.
Takové výhrůžky už na mě neplatí.
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
VRCHNÍ MANAŽER
Wone.
Udělám to za tebe.
Tohle…
jsou kapesní hodinky.
Za žádnou cenu je neztrať.
Dobře.
Wone.
To jsem já, máma.
Pamatuješ…
si na mě?
Co tě sem přivádí?
Přišla jsem se omluvit.
Za co?
Vždycky jsem se bála…
že tě nebudu moct ochránit.
Bude to znít jako výmluva,
ale myslela jsem si,
že tě ochráním jen tím, když odejdu.
Vím, proč jsi odešla.
Nebo přesněji, proč tě vykázali.
Lidé z Království Group
pro mě byli příliš mocní soupeři.
Myslela jsem, že žít jako bych neexistovala
bude pro tebe to nejlepší.
Jenže…
jsem se mýlila.
Vyrostla z tebe úžasná bytost
i bez ochrany
ostatních.
Tehdy jsi
byla stejně stará jako já.
To je věk, ve kterém ještě nejsi tak úplně dospělá.
Proto mě napadlo, že ses asi bála.
Teď už ti trochu rozumím.
Takže
se neciť provinile a uvolni se.
Dokonce jsi tak ohleduplný,
že volíš slova, která mi uleví.
Už jsi dospělý.
Nevymýšlím si to, abych tě uklidnil.
A nesnažím se tě pochopit.
Jen teď vím…
jaké to je, když chceš ochránit něco…
co je ti drahé.
Takže odteď bys měla žít pro sebe.
Nesnaž se nikoho chránit
a neschovávej se kvůli mně.
Žij pro sebe.
Nesmíš…
mi odpustit.
Ať to bylo jakkoliv,
nechala jsem tě samotného
a…
kvůli mně jsi trpěl.
Nikdy jsem ti to neměl za zlé.
I když na tebe nemám moc vzpomínek…
pořád jsem cítil,
jak moc mě miluješ.
„Není to někdo, kdo by mě opustil.“
„Neměla na výběr,
tak na krátko odešla.“
Této myšlenky jsem se držel,
abych přežil ty dlouhé roky.
Díky, že jsi mě nezklamala.
Víc jsem nepotřeboval.
Mrzí mě, že nedokážu říct
více než…
Omlouvám se.
Omluv mě, prosím.
Měj se dobře.
Mami, mám tě rád.
Já tebe taky.
15. DÍL
Pořád to umíš.
Vatové tampony a tyčinky by měly být doplněny jen z 90 %.
Pamatuju si tvé instrukce.
Jsi tak chytrá.
Musím si na chvíli sednout.
Nevěděla jsem, že budu pracovat v sauně.
Je to tu náročné.
Je to vyhnanství.
Poslali nás sem, protože mají málo personálu.
Od mého příjezdu
nikoho nepřijali a prý to tu brzy zavřou,
ale už je to pět let.
Oni to tu zavřou?
Stále přicházíme o hosty a ani tržby nejsou nic moc.
Hotel se drží díky svatbám
a oslavám 1. a 70. narozenin,
ale to nestačí.
Pokud se to tu zavře, my vyhnanci nebudeme mít kam jít.
Všichni tu jsou jako rodina.
Byla by škoda, kdyby se toto místo vytratilo.
Proto všichni tak drží.
Chtějí hotel zachránit.
Hlavu vzhůru.
Zvládneme to!
Mimochodem,
jak to jde s panem Ku?
Jak to myslíš?
Pořád vám to klape?
Už tu chvíli jsi, ale ještě tě nenavštívil.
Proto všichni říkají, že ses s ním už rozešla.
Má moc práce.
Dobrý den, pane Wangu.
Proč jste na mě čekali?
Jen jezte.
Dobrou chuť, pane.
Já už jsem jedl. Už je dávno po obědě.
Zavolal jsem si vás všechny, protože…
Proč si nevyberete dny dovolené?
Nemůžu vás zaplatit, když je nevyužijete.
Vyberte si je do konce června, ano?
Ne, že bychom nechtěli.
Jak si máme odpočinout, když je nás málo?
Říkal jsem, ať se tak nedřete.
Pokud máte tolik energie, najděte si jinou práci,
protože hotel se brzy prodá.
Už je to potvrzené?
Brzy dostanu dobré zprávy.
Tak nemarněte čas
a doplňte si životopisy.
Pane Wangu,
vím, že možná překračuji jisté meze,
ale co se společně pokusit tento hotel zachránit?
Proč jste všichni tak zamilovaní do hotelu, který zkrachuje?
Všichni se obětujeme a děláme,
co můžeme, abychom hotel ochránili.
Když se všichni…
Vyhodili vás z hotelu Království, že?
Převeleli mě sem.
Převeleli, to tak.
Asi vám přeskočilo, že na někoho spoléháte.
Seberte se.
Pořád to nechápete, i když vás vyhnali?
Nechápete, že je po všem?
Měla byste se stydět a sklopit hlavu.
Na nikoho nespoléhám.
Jako personál turistického hotelu…
Přesně o tom mluvím.
Jste personál, tak se tak chovejte.
Jak se opovažujete odmlouvat řediteli hotelu?
Já to tady vedu.
Já rozhoduju. Jasný?
Taková krása.
Sa-rang.
Můžeš mrknout na venkovní reproduktor, jestli funguje?
Dobře.
SKUTEČNÁ RELAXACE ZAČÍNÁ POBYTEM V TURISTICKÉM HOTELU KRÁLOVSTVÍ
Sa-rang, tak co?
Nic neslyším.
Jedu si pro tebe.
Měl jsi pěknou cestu?
Ano.
Promiň, že jdu pozdě.
O samotě to je těžké, že?
A co práce?
Povedlo se všechno?
Ano, povedlo.
Teď se vraťme.
Já teď pracuju tady.
To je jedno.
Jsi moje.
Počkej.
Ano, tady Čchon Sa-rang.
Hned teď?
Dobře.
Co teď?
Jdi.
Počkám.
Chceš jít se mnou?
S tebou kamkoli.
Tady.
- Umíš to, ne? - Zapomněla jsi?
Když se něco naučím, nikdy to nezapomenu.
Jistě.
Můžeš tedy prostřít všechny stoly od tohoto místa?
Musím do kuchyně.
Moje sazba je drahá.
Máš na to?
Po práci tě dobiju za ten čas, kdy jsme nebyli spolu.
Co myslíš?
Prostřu je rychle.
Díky.
Tak jdeme na to.
Hej, ty.
Tamhle.
Hej, ty s ubrusy.
Pojď sem a vezmi to.
Ano, mluvím s tebou.
Musíme si pospíšit.
Máme spoustu práce.
Uchop tento konec a zarovnej ho s tímhle.
- Ať jsou zarovnané. - Já?
Mám to udělat já?
Rychle.
Víc ho natáhni.
Ano. Dobře.
Dobře.
Dobrá práce.
I tohle mají na starosti zaměstnanci?
Nenajímáme obvykle agentury?
Když si to uděláme sami,
máme konkurenční výhodu.
Je možné,
že se známe?
Ne, vidím vás poprvé.
Tak proč jsi mi tak povědomý?
Nejste
Sa-rangin přítel z hotelu Království, že ne?
Proč bych nebyl?
Jsem Sa-rangin přítel.
Omlouvám se. Měla jsem vás za brigádníka.
To je smrtelný hřích.
Mohu vás požádat o jednu věc?
Jistě. Může to být více věcí.
Od začátku
jste mi tykala, že?
I když tu někdo pracuje jen den,
jsme všichni kolegové.
Respektujte prosím všechny.
Naprosto s vámi souhlasím.
Budu si to pamatovat, pane.
Tak dobře.
Omlouvám se, pane Ku.
To nic.
Sa-rang!
Jsi velmi zkušený.
To nic není.
Posaď se. Udělám to.
Ne, nemám čas odpočívat.
Po tomhle musím vyvěsit cedule po celém hotelu.
Přijel jsi v ten nejrušnější den.
To je dobře, že je nejrušnější den,
aspoň můžu pomoct.
Jsi tak spolehlivý.
Dobře. Raz, dva, tři.
Děkuju.
Pěkně to hřeje.
Viděl jsem mámu.
Vážně?
Kdy? Jak jste se potkali?
Přišla za mnou.
Vypadá jako dobrý člověk.
Má dobré srdce.
To ráda slyším.
Věděla jsem, že bude hodná.
Myslel jsem si,
že jsem na ni zapomněl.
Myslel jsem,
že mi nechybí a že už ji nepotřebuju.
Ale po setkání s ní mi došlo…
že jsem na ni…
nikdy nezapomněl.
Moc mě mrzí,
že jsi sem musela jít.
Už dlouho jsem nevítala hosty v hale
a nepracovala v sauně, jídelně a prádelně.
Jsem v jednom kole,
ale líbí se mi tu.
Připomíná mi to začátek mé kariéry.
Moc se mi tu líbí.
Nevidím na tomto místě nic dobrého.
No,
to říkají všichni.
Ale jen se nedívají pořádně.
Za hotelem je malý les.
Je člověkem nedotknutý,
takže je krásný a tajemný.
Jen se na něj podívám
a už se cítím vyléčená.
Dobrý den.
- Cvičila jste? - Ano.
- Aha. - Nashle.
Buďte opatrní.
Chtěla jsem to tu poznat, abych mohla hostům poradit,
a tak jsem to tu ve volnu obešla.
Děkuju.
Našla jsem plno restaurací, které jsou ukryté skvosty.
- Dobrou chuť. - Díky.
Objednala jsem si jen jednu věc,
ale dali mi toho spoustu na ochutnání.
Přišlo mi to jako bufet.
NAŠLA JSEM SKVĚLOU RESTAURACI!
JEDNOU SEM ZAJDEME SPOLU
Promiňte, slečno. Dejte si jogurtový drink.
Děkuju.
Zdejší lidé jsou také velmi štědří.
Mnozí z nich jsou příbuzní našeho personálu,
takže mi dávají pití a zmrzlinu,
kdykoli mě potkají.
- Nelichoťte mi. - Vezměte si mého vnuka.
A hlavně
toto místo.
Nevypadá to, že tu jsou všechny hvězdy galaxie?
Je to nádhera.
Máš pravdu.
Krása.
Že? Jsou jiné než hvězdy v Soulu.
Když se zakoukáš, uvidíš všechno.
Taková škoda.
Ale i tak bys měla být v Království úsměvů.
Pojďme zpátky.
Mrzí mě to,
ale rozkazy svého bývalého šéfa neplním.
Jak to myslíš „bývalého šéfa“? To je kruté.
Přijel jsem hned po příletu do Koreje.
Je to mé pracoviště.
Toto je oficiální přeřazení zpět.
Jdeme.
Příští týden tu jsou tři bankety.
Nech mě je dokončit, než se vrátím.
Proč to tak chceš?
Je to moje zodpovědnost.
Chci na to dohlédnout.
A všichni zdejší zaměstnanci
tvrdě pracují na tom, aby hotel ochránili.
Nechci dělat, že to nevidím, a utéct.
Zaměstnanci chrání hotel?
Myslím, že se tento hotel brzy prodá.
Proto mají všichni obavy.
TERMINÁL 1 LETIŠTNÍ ŽELEZNICE
Prý se ví o tvém rozvodu.
Pojďme se utěšit skleničkou.
Zmizni, nebo tě praštím.
Už jsi zase ohnivá.
Víš, tvá ostrost je tvé kouzlo.
Spolkni tu svou bezcennou hrdost
a pojď za mnou.
Hej.
Proč mám trpět já, když jsi naše manželství zapsal ty?
Po zbytek svého života se kaj, rozumíš?
Zkus mě ještě jednou balit
a řeknu tvé ženě,
jak mě otec jejích dětí prosí, abych s ním šla na drink.
- Je vám něco? - Dobré, pane No?
Proč…
Zbláznila se?
Proč bych balil rozvedenou ženskou?
Že?
Nesouhlasíte?
Kapitáne No Pjong-gu.
Mám Pchjong-hwa moc rád.
No a?
Takže vám říkám,
abyste si dával pozor.
Jestli ji ještě někdy naštvete,
nebudu jen tak přihlížet.
- Nebolí to? - Jste v pořádku?
Pchjong-hwa.
Proč se mi pořád vyhýbáš?
Nemůžeš mi dát pokoj?
Chci zmizet někam, kde nikdo jiný není.
Právě proto nemůžu.
Když ti dám pokoj,
mám pocit, že odletíš daleko.
Jdeme.
Proč se mě na nic neptáš?
Musím?
Všichni jsou zvědaví.
Je to minulost.
Promiň, ale nemám zájem o Pchjong-hwa z minulosti.
Líbí se mi, kým jsi teď.
Nemám žádnou naději.
Všechny jsem oklamala.
Neoklamala jsi nás.
Jen jsi zatajila bolestnou vzpomínku.
Každý má svou stránku,
kterou nechce ukázat ostatním.
Déšť padá na všechny.
Jen někteří zmoknou víc než jiní.
Ale nakonec přestane pršet.
Budu tvůj deštník.
- Vypadá to dobře. - Že? Bylo to dobré.
Když jsem přišla sama, byla tam obrovská fronta.
Tady je ten bramborák.
- Děkuju. - Dobrou chuť.
- Děkuju. - Minule jsem ti poslala fotku.
Je to tu dobré
a je tu řada dalších dobrých restaurací.
Příště půjdeme někam jinam.
- Dobrý den. - Jaký krásný pár.
Minule tu byla sama.
Ale dnes sama není.
- Jsem její přítel. - Aha.
Nemohl jsem ji nechat samotnou.
Dokonale se k sobě hodíte.
Nesluší nám to spolu?
Ano, oba máte čistou pleť.
Vy…
Moc si vás vážím. Dobrou chuť.
Mohl jsem si koupit jídlo.
Z celého srdce vám přeji jen to nejlepší.
Díky vašemu přání to tak bude. Posaďte se.
- Ano, pane. - Díky.
Poslužte si. Děkuji.
Děkujeme.
Mimochodem,
mohu se zeptat, jestli jste tady kvůli tamtomu?
Jak to myslíte?
Bože, pane Ku!
Zdravíčko.
Slyšel jsem, že jste tady,
ale myslel jsem, že už jste odjel.
Nejspíš rád rybaříte.
No samozřejmě.
Rybáři jako já sledují jen pořady o rybách.
Rybařil jste v pracovní době.
Je to součást mé práce.
Byl jsem tam s vedoucím městského plánování.
Řešili jsme, jestli bychom mohli využít
tento pozemek pro kulturní centrum po demolici hotelu.
Takže jste jel do rybárny prodat náš hotel?
Myslíte, že jen tam?
Chodím i na golfová hřiště, do saun,
restaurací a kamkoli vás napadne.
Děláte kromě prodeje hotelu
i něco pro jeho zlepšení?
Myslím, že té situaci nerozumíte, pane.
Tato čtvrť je mrtvá.
Turistické atrakce jsou zavřené.
Tohle místo je beznadějné.
Bude lepší hotel prodat, než jeho hodnota klesne ještě víc.
Ale na venkově
řeší tak velké pozemky jen radnice.
Proto pracuju tak tvrdě.
Aha.
Zbavit se hotelu je nejsnazší.
Ale takto ředitel hotelu nejedná.
Nejste zodpovědný jen za hotel,
ale i za budoucnost svých zaměstnanců.
Bože.
Dobře.
Řekněme, že dělám něco špatně.
I tak si myslím, že nemáte právo se do toho plést.
Tento hotel je dceřiná firma distribuce, ne hotelu Království.
Paní Kuová mi nařídila hotel prodat
a já na této žádosti pracuju.
Máte pravdu.
Jsou to různé firmy, tak vám nemůžu rozkazovat.
No,
jste předsedův syn,
tak mi asi můžete rozkazovat…
ale jen říkám, že nemám důvod poslouchat vaše rozkazy.
Koupím tento hotel.
- Prosím? - Chcete ho prodat.
Koupím turistický hotel Království za vámi požadovanou cenu.
To…
To myslíte vážně?
Rozhodl jsem se po pečlivém zvážení.
I když tu nejsem dlouho, prohlédl jsem si celou vesnici.
Za hotelem
je dosud nedotčený hustý les.
Slunce, vítr a vůně lesa.
Můžete splynout s přírodou.
Úsvit prostupuje horská mlha
a na večerní obloze září nespočet hvězd.
Můžu z tohoto hotelu udělat hotel,
kam si lidé jezdí odpočinout od rušného života.
No…
Tohle všechno vám může připadat zajímavé, protože jste ze Soulu.
Ale není tady nic zvláštního.
Vidíte jen hory a pole.
- Tento hotel nemá konkurenceschopnost! - Přesně.
Musíme ji vytvořit.
Přemýšlím, že založím lesní terapeutický program
s jógou, čajovými obřady a meditací.
Představíme různé pokoje.
S vyhřívanými podlahami,
z červeného jílu, z cypřiše.
To nevyužité křídlo
přeměníme na salónek plný hudby a knih.
Také přemýšlím o programu,
v němž by senioři učili hosty
dělat místní tradiční likér a krekry.
Tak by se
z našeho hotelu stala nejlepší turistická atrakce.
Tedy…
To by mohlo mít nízkou nebo negativní návratnost.
Neříkal jsem vám to?
Zbavit se hotelu je snadné.
Ale jelikož jsem se ho rozhodl chránit,
nenechám se odradit strachem z možné ztráty.
Gratuluji k prodeji.
Dosáhl jste svého cíle,
můžete odejít.
Jez.
Pojďme jíst.
Je to dobré.
Děkuji.
Všichni jsou šťastní, protože mají naději.
Všichni si zasloužíte mít naději.
A tenhle hotel taky.
Chci…
napsat vlastní příběh.
Chci lidem říct,
že jsem chránil vše, co jsem chtěl, až do konce.
Chci být tak skvělá jako ty.
Ty už skvělá jsi.
Chtěl jsem být jako ty.
Nakazila jsi mě.
Mám nádech té nejskvostnější barvy zvané Čchon Sa-rang.
Omluvte mě na okamžik.
Děkuji.
Pane Ku, moc vám děkuji.
Všichni budeme tvrdě pracovat.
Těším se na spolupráci.
Já také.
Když jsme u toho,
nevezmete si Sa-rang zpátky do Soulu, že ne?
Jistěže ano.
Ne, to nemůžete.
Nemůžete nám odvést tu nejlepší a slibovat oživení hotelu!
Se vší úctou,
slečna Čchon Sa-rang je má.
Sa-rang byla od samého začátku má.
Já jí jako první ukázala, jak to chodí…
Jen mu to řekni.
Jsem první, koho jsi v hotelu potkala.
Dopřeju vám vše kromě tohoto.
Přijel jsem sem, abych odvezl Sa-rang s sebou.
Sám se nevrátím.
Pane Ku,
to bude tím, že jste ve fázi líbánek,
ale když budete pořád spolu, začnete se nesnášet.
Z dlouhodobého hlediska jsou vztahy na dálku nejlepší.
Budete si víc vzácní.
Jsme si vzácní, i když se vidíme každý den.
Sa-rang, proč to nerozhodneš ty?
Pojedeš s ním, nebo tady zůstaneš?
Proč se jí na to ptáte?
Očividně chce jet se mnou.
Nic není jisté.
Je to její rozhodnutí.
Fajn.
Řeknu vám to.
TURISTICKÝ HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Sang-siku,
neměli bychom jí to dát vědět?
Překvapení je nejlepší.
Musíme se
objevit zničehonic, aby ji to dojalo.
Ty nic nevíš, Ro-une. Proto nemáš žádný vztah.
Prosím?
Ale já mám vztah.
Vážně? Z ničeho nic?
To je legrační vtip.
Myslím to vážně.
Pogratuluj mi.
Vážně? S kým chodíš?
S úžasnou ženou.
- Co? Která si tě získala? - Vážně?
Chtěla jsem, ať jsi s Pchjong-hwa.
Jo, že?
Cože?
Prostě se to stalo.
Páni.
Co to proboha?
Gratuluju! To je ale překvápko.
Děkuju.
Vážně? To není vtip?
Vy dva spolu chodíte?
To ti láska tak jde?
Vždyť jsi populární.
To jsem.
Ale nemají odvahu mě pozvat na rande.
Určitě jsi oblíbený?
Zapomeň na to. Pojďme najít Sa-rang.
Pracuje tu slečna Čchon Sa-rang?
Můžete nám ji zavolat?
Jsme její přátelé.
- No, víte… - Počkejte!
Neříkejte jí, že tu jsme. Je to překvapení.
Je mi líto, ale není tu.
Kde je?
Před chvílí odjela do Soulu.
Proč?
Asi kvůli lásce.
Ale přijeli jsme kvůli ní až sem.
Opravdu tady není?
Ne, není.
Opravdu odjela?
Musíme si promluvit.
Vážně?
Díky.
- Pojď za mnou. - Hezký den.
Proto jsme jí měli zavolat.
- Přesně. - Přesně.
Souhlasili jsme, že ji překvapíme. Nebo ne?
- Ne. - Ne.
Kdo řekl, že o vztazích nic nevíme, když jsme jí
chtěli zavolat?
Byl jsi to ty.
Ro-une! Jak to můžeš říct?
Mluvili jsme po telefonu…
To je fuk.
Od této chvíle do toho nemáš co mluvit.
Naši sourozeneckou šestku povedu já.
- Schvaluji. - Já taky. Za každou cenu.
Já taky schvaluji.
Když už jsme až tady,
co se zajít najíst?
Platíte vy, pane No.
Já? Vždyť jsme se na to složili.
Měl bych to zaplatit. Ano, chci.
Jasně! Poblíž je bistro.
Mají tam skvělé smažené vepřové.
Co říkáte na smažené vepřové?
Já to tu vedu.
Tak jo, jdeme.
Dáme si žebírka!
- Žebírka? - Dáme si žebírka!
- Žebírka. - Žebírka.
Dáme si žebírka.
- Dobrý den. - Dlouho jsme se neviděli.
HOTEL KRÁLOVSTVÍ
Gratuluji ke jmenování, pane.
Odteď to už nemusíte dělat.
Předseda čeká.
Chceš převzít turistický hotel?
Ano.
Jsi si jistý?
Hotel Království se rychle rozroste jako celosvětový řetězec.
K tomu bude potřeba silná domácí základna.
Nedělám to, protože si věřím.
Dělám to, protože musím.
Teď jsi předsedou Království ty.
Dej do toho vše.
Ano, pane.
Kde jsou tvé otázky?
Asi toho máš hodně na srdci.
Změní se něco, když se zeptám?
Je mi jedno,
co si myslíš.
Protože to je to, co chceš ty.
A…
Já si budu dělat, co chci já.
Dobrá tedy.
Udělal jsem, co jsem mohl.
Zbytek je na tobě.
Ale pamatuj, ať už uspěješ, nebo ne,
musíš se s tím vyrovnat.
Dobře.
Předsedo Ku?
Nemysli si, že je po všem.
Tohle je jen začátek.
Nedovolím ti
vzít vůbec nic.
Ani mě nenapadlo,
že bych ti něco vzal.
Otce taky ne.
Není to tak, že tě to nenapadlo.
Jen ses nikdy neodvážil.
Ujasni si fakta.
Jen chci říct, že se nechci hádat.
Jsme rodina.
„Rodina“?
Ty a já jsme rodina?
To mě nikdy nenapadlo.
Ani jednou.
Co jsi to udělala?
Byla jsi to ty, že?
Nikdo jiný by to neudělal.
Dala jsem jí peníze
a odešla sama.
To, čemu jsi říkal láska,
nebylo nic.
Stálo mě to
jen pár drobných.
Laciná láska.
Proto jsem tě varovala.
Řekla jsem, že se rozvedu
ve správný čas, a ať počkáš.
Proto nemůžeš být milována.
Děláš, jako bys byla výjimečná,
ale jsi jen chudák, který lační po lásce.
To ty taky.
Všichni, které jsi miloval, tě opustili.
Všichni jsou falešní.
Pokud to nechápeš, zkoušej to dál.
Zkus zjistit, jestli láska vůbec existuje.
Je mi tě…
tak líto.
Mami, neplač.
Odjedu.
Vrátím se do Ameriky, tak neplač.
Omlouvám se.
Udělám, co řekneš.
Neplač, mami.
- Dobrý den, paní Toová. - Ahoj.
Pokračujte v práci.
Po tomto měsíci vyhoďte služebně nejmladší.
Prosím?
Vždyť jsme dosáhli našeho cíle,
ať nevyhazujeme.
Ti nahoře chtějí, abych někoho vyhodila.
Nemám na výběr.
- Musí to být jen jeden člověk? - Ano.
Je dobře, že to nejsou dva lidé.
Mohu vybrat…
někoho, kdo je naprosto zbytečný?
Samozřejmě.
To je řeč.
Myslím,
že Alanze se povede bez vás.
- Co? - Viděla jsem vaše příspěvky.
Užila jste si hovězí omakase s rodinou,
ale prý to byla týmová večeře.
Počkat.
Odkud to máte?
Nechala jste to na faxu.
Navíc jste zaplatila firemní kreditkou
za své přátele v kavárně.
Data se shodují s příspěvky.
Nene. Dejte mi to.
Žádala jste i o peníze za přesčasy.
To já pracovala přesčas a kontrolovala zboží ve skladu.
Proč vidím vaše jméno, když jste nepřišla?
Protože jsem si popletla data.
Každý dělá chyby.
Musíte být hnidopich?
Nesnažte se z toho vykecat.
Zneužíváte firemní prostředky pro osobní potřeby,
pravidelně odcházíte z práce
a paděláte soukromé dokumenty.
To jsou vážné trestné činy.
Takže odejděte dobrovolně, prosím.
Co mi vyhrožujete, když jste jen zaměstnaná na smlouvu?
Já jsem ta, kdo hlásí vše, co se tu děje.
Komu to chcete nahlásit?
Znáte někoho na ústředí?
Nechtěla jsem nic říkat,
ale manažer je můj kamarád.
Jsme si velmi blízcí.
Lidé pomáhají přátelům, ne cizím lidem.
Dělejte si, co chcete.
Paní Kangová. Hele.
Dobrý den, jsem To Ra-hi z distribuce.
- Je mi ctí vás poznat. - Ano. Děkuji.
Co vás sem přivádí?
Měl jsem poblíž schůzku.
Prý jste měli nepovedený výlet.
Ano.
- Kvůli někomu. - Já vím.
Proč jste mu věřila?
Taky jsem slyšel, že jste tento měsíc měli nejvyšší tržby v zemi.
Vy o tom víte?
Řekl jsem mu to.
Jelikož jste hrdá vedoucí sourozenecké šestky.
„Sourozencká šestka“?
Ano, sourozenecká šestka.
Pan Ku, paní Kangová,
já a další tři lidé
jsou sourozencká šestka, která si je blíž než rodina.
„Rodina“?
Můžete to prosím vzít?
Pan Ku vám to koupil, abyste se podělili.
Buďte na paní Kangovou prosím hodná.
Dejte mi vědět, kdyby něco,
a kdyžtak mi hned zavolejte.
- Ano, zavolám. - Jen tak dál.
Uvidíme se příště.
Na shledanou.
To zvládneš.
„Znáte někoho?“
Už odešel.
Opravdu?
Paní Kangová.
Omlouvám se za všechno.
Kdybyste se aspoň jednou upřímně omluvila,
dala bych vám šanci.
Sepíšu oficiální zprávu. Řiďte se rozhodnutím ústředí.
Vítejte v Alanze!
VAŘENÁ KRAVÍ HLAVA KUKBAP
Co se děje?
Ale nic.
Přijela jsem, protože mi chybíš.
Pohádali jste se?
Nemáme k tomu důvod.
Tak co se děje?
Řekni mi to.
Řekni něco.
- Proč jsi… - Bože! Mrzí mě to.
- Co to děláš? - Bože.
Proto jsem říkala, ať se nehýbeš!
To mi to neřekneš?
Chceš, abych umřela frustrací?
Ukážete mi něco výjimečnějšího?
Vše, co jsem vám ukázala,
je z limitované edice vyrobené speciálně vedoucím designérem.
Přítelkyně má pěkný úsměv.
Chci, aby měla zářivý úsměv, až jí ten prstýnek předám.
Máte něco tak speciálního?
Malý moment, prosím.
Co myslíte?
Je to symbol, který značí neměnnou lásku.
Je to symbol věčné lásky
a také představuje oslavu výjimečného okamžiku.
„Věčná láska“?
Ano, pane.
Vezmu si ho.
Dobře.
Není to ta restaurace jako tehdy?
Přesně tak.
Měli jsme tu první společné jídlo.
Pamatuješ?
Samozřejmě. Měla jsem narozeniny.
Lidi si budou myslet, že jsme pár.
Nikoho to ani nenapadne.
Mám na mnohem víc.
Tehdy mě nenapadlo,
že to s námi dopadne takhle.
A tebe?
Ne.
Tebe?
Bez komentáře.
Ale jsme tu zase sami.
Ano, máš pravdu.
Ale jsem rád,
že jsme zase tady.
Že?
Ano.
- Jídlo je hotové. - Dobře.
- Děkuju. - Není zač.
Proč se pořád díváš na mobil? Nějaký problém?
Co?
Ne, vůbec.
Tak co se děje?
Vypadáš nervózně.
O čem to mluvíš?
Nervozita mi vůbec nic neříká.
Začnu za tři minuty. Připravte se.
OPERÁTOR DRONŮ
Vlastně
ti chci říct
něco důležitého.
Taky mám dnes něco na srdci.
Co je to?
- Můžeš začít. - Ne, povídej.
To, co chci říct,
je moc důležité.
Chci to ukončit.
Jak to myslíš?
Ať nad tím přemýšlím sebevíc, myslím, že to není ono.
Připadám si, že sem nepatřím.
SHOW BRZY ZAČNE. MŮŽETE ŽÁDAT O RUKU.
Je konec.
Chci odejít.
KRÁLOVSTVÍ ÚSMĚVŮ
Překlad titulků: Barbora Page