ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
Добридень. Дякую за роботу.
Пане,
щось не так?
Давно не бачилися,
так?
Як твої справи?
Недоречне запитання від того,
хто прекрасно знає, як мене вигнали.
Тільки не вдавай,
що вірив у те,
що я буду щаслива, втративши зв'язок із сином
і зникнувши без сліду.
Вибач.
Тоді в мене не було змоги щось змінити.
Ні.
Навіть якби це сталося зараз,
ти б вибрав компанію.
Що ж…
Така вже ти людина.
Схоже, це стало сімейною традицією.
Ти позбувся тієї дівчини,
поки Вон був у відрядженні.
Як було і зі мною.
Якби ти не створювала профспілку,
цього б не сталося.
Дружина президента
підбурює співробітників до бунту проти компанії.
І як батько мав тебе прийняти?
Це ти порушив нашу домовленість.
Ти як останній боягуз відмовився від усього, про що ми з тобою мріяли.
Я хотів усіх захистити.
Ти пішов найлегшим шляхом,
і вибрав не мене.
Я зникла без скандалу
тільки з однієї причини.
Заради Вона.
Твій батько використав дитину,
щоб залякати мене.
Сказав, що захистить Вона,
тільки якщо я зникну.
Тому я й жила так, ніби мене не існувало.
Ніби я й не народжувалася на цей світ.
Я…
завжди шкодував про це.
Я не за вибаченнями прийшла.
Я прийшла попередити тебе.
Не заганяй Вона в кут.
Якщо не зупинишся,
я не сидітиму склавши руки.
Мені…
не довелося прожити власне життя.
А тобі…
вдалося пожити своїм життям?
Нехай Вон живе так, як хоче.
Нехай хоча б він живе для себе,
а не для компанії та сім'ї.
Це твій обов'язок як його батька.
А ще мій обов'язок — вести його в правильному напрямку.
Але рішення він ухвалюватиме сам.
Рада чути,
що ти дозволяєш йому приймати власні рішення.
Мені треба йти.
Ти ж не збираєшся зустрічатися з Воном?
А це вже мені вирішувати.
У нього зараз усе добре.
Не збивай його з пантелику.
Мене твої погрози більше не лякають.
ГОТЕЛЬ «КІНГ»
ГОЛОВНИЙ МЕНЕДЖЕР КУ ВОН
Воне.
Дозволь мені.
Це…
кишеньковий годинник.
Дивись не загуби, гаразд?
Добре.
Воне.
Я твоя мама.
Ти…
пам'ятаєш мене?
Навіщо ви прийшли?
Щоб вибачитися.
За що?
Я завжди боялася…
що не зможу тебе захистити.
Звучить як виправдання,
але мені здавалося,
що мій від'їзд був єдиним способом тебе захистити.
Мені повідомили, чому ви пішли.
Точніше чому вас вигнали.
Люди на чолі групи «Кінг»
були занадто впливовими, я не могла з ними боротися.
Я думала, що для тебе буде краще,
якщо я житиму так, немов мене немає.
Але…
Я помилялася.
Ти виріс прекрасною людиною
навіть без
будь-якої протекції.
Тоді
вам було стільки ж років, скільки мені зараз.
У цьому віці людина ще не зовсім доросла.
Думаю, вам було дуже страшно.
Тепер я вас трохи розумію.
Тож
не звинувачуйте себе, відпустіть ситуацію.
Ти настільки тактовний,
що намагаєшся полегшити моє почуття провини.
Ти так виріс.
Я нічого не вигадую, щоб полегшити ваш стан.
І я не намагаюся спеціально вас зрозуміти.
Просто…
я знаю, як це, коли відчайдушно хочеш…
захистити те, що тобі дороге.
Тож поживіть тепер для себе.
Більше не потрібно нікого захищати,
не потрібно ховатися через мене.
Живіть для себе.
Не потрібно…
мене прощати.
Якими б не були мої мотиви,
я кинула тебе
і…
змусила тебе страждати.
Я ніколи не відчував до вас ненависті.
У мене залишилося не так багато спогадів про вас…
і все ж я пам'ятаю,
як сильно ви мене любили.
«Вона не така, вона б мене не кинула.
У неї не було вибору,
тому вона так раптово пішла».
Усі ці довгі роки я тримав цю думку в голові,
щоб хоч якось вижити.
Дякую, що не підвели мене.
Це все, що мені потрібно.
Вибач, що все, що я маю для тебе,
це…
лише вибачення.
Мені потрібно йти.
Бережіть себе.
Мамо, я тебе люблю.
І я тебе.
ЕПІЗОД 15
Ти досі пам'ятаєш.
Баночки з паличками та дисками заповнюємо на 90%.
Я не забула твої інструкції.
Ти така кмітлива.
Я присяду ненадовго.
Ось уже не думала, що буду в сауні працювати.
Тут так важко.
Це місце для засланців.
Більше тут ніхто не хоче працювати.
Відколи я сюди потрапила,
навіть новеньких не наймали, мовляв, скоро закриються,
але ось уже п'ять років минуло.
То цей готель закриють?
Гостей усе менше, продажі вже не такі значні.
Ми поки що тримаємося за рахунок весіль,
святкування рочків і сімдесятиріч,
але цього замало.
Якщо готель закриється, засланцям тим паче буде нікуди подітися.
Тут усі співробітники як одна сім'я.
Не хотілося б, щоб цей готель закривався.
Тому всі й терплять.
Сподіваються врятувати готель.
Не будемо сумувати.
Ми впораємося!
До речі,
як у вас справи з паном Ку?
У сенсі?
Ви все ще разом?
Ти вже давно тут, а він жодного разу не приїжджав.
Усі вже вирішили, що ви розлучилися.
Він просто дуже зайнятий.
Добридень, пане Ван.
Навіщо ви мене чекали?
Прошу, їжте.
Смачного, пане.
Я вже обідав. Час пізній.
Я вас попросив зібратися, щоб сказати…
Чому б вам не використовувати дні відпустки?
Компенсацій за невикористані дні не буде.
Щоб до кінця червня усі побували у відпустці, гаразд?
Справа не в тому, що ми не хочемо відпочити.
Яка нам відпустка, коли персоналу не вистачає?
Я ж казав не старатися.
Якщо нікуди енергію дівати, знайдіть іншу роботу,
цей готель все одно скоро продадуть.
Це вже точно?
Незабаром будуть хороші новини.
Тож досить витрачати час,
складайте резюме.
Пане Ван,
може, я лізу не в свою справу,
але чому б нам не об'єднатися й не знайти спосіб врятувати готель?
Вас так хвилює доля готелю, який ось-ось розориться?
Люди тут собою жертвують,
зі шкіри геть лізуть, аби зберегти готель.
Якщо всі…
Нагадайте, вас вигнали з готелю «Кінг»?
Мене перевели сюди.
Перевели, аякже.
Ви на когось сподіваєтеся, ось і нахабнієте.
Отямтеся.
Вас вигнали, а ви так нічого й не зрозуміли?
Усе скінчено, чуєте?
Посоромтеся й сидіть собі тихо.
Це не тому, що я на когось розраховую.
Як співробітник готелю «Кінг Турист»…
Саме так.
Ви співробітник, тож поводьтеся належно.
Не смійте перечити директору готелю!
Я тут головний.
Я ухвалюю рішення. Це зрозуміло?
Яка краса.
Са-Ран.
Перевір зовнішній динамік — чи чути там музику?
Гаразд.
СПРАВЖНЄ РОЗСЛАБЛЕННЯ ПОЧИНАЄТЬСЯ З ГОТЕЛЮ «КІНГ ТУРИСТ»
Са-Ран, ти перевірила?
Нічого не чути.
Я приїхав тебе забрати.
Як відрядження?
Добре.
Пробач, що так довго.
Важко було самій, так?
Як на роботі?
Усе вдало пройшло?
Так, усе добре.
Повертаймося.
Я тепер тут працюю.
Неважливо.
Ти моя.
Почекай.
Так, це Чхон Са-Ран.
Прямо зараз?
Добре.
Що робити?
Іди.
Я почекаю.
Хочеш піти зі мною?
Куди завгодно.
Тримай.
-Ти хоч пам'ятаєш? -Що за питання?
Якщо я чогось навчився, то назавжди.
Звісно.
Тоді накрий усі столи, починаючи звідти.
А мені потрібно на кухню.
Я дорого беру за роботу.
Ви в змозі оплатити мої послуги?
Після роботи виставлю рахунок за той час, що ми не бачилися.
Що скажеш?
Я все швидко зроблю.
Дякую.
Почнемо.
Гей, ти.
Сюди.
Хлопче зі скатертиною.
Іди сюди, візьми.
Так, я тобі кажу.
Ну ж бо, швидше.
Справ по горло.
Хапай той кінець і натягуй.
-Щоб рівно все було. -Я?
Ну не я ж.
Бігом.
Сильніше натягни.
Так. Добре.
Підійде.
Я молодець.
Але хіба наші співробітники таким займаються?
Хіба зазвичай не агентства наймають?
Виконуючи таку роботу самостійно,
ми підвищуємо конкурентоспроможність.
До речі,
ми раніше не зустрічалися?
Ні, вперше вас бачу.
Тоді де я тебе бачила?
А ти, випадково,
не хлопець Са-Ран із готелю «Кінг»?
Чому думаєте, що ні?
Я якраз її хлопець.
Вибачте. Я прийняла вас за тимчасового працівника.
Я скоїла страшний гріх.
Можу я попросити вас про одну послугу?
Звичайно. Навіть про декілька.
Ви не дуже ввічливо
почали спілкування.
Навіть якщо це тимчасовий співробітник,
ми всі тут колеги.
Прошу вас поважати всіх працівників.
Не можу не погодитися.
Назавжди запам'ятаю, пане.
Добре.
Вибачте, пане Ку.
Нічого страшного.
Са-Ран!
Видно роботу професіонала.
Дрібниці.
Сідай. Я сам.
Немає часу відпочивати.
Потрібно ще почепити плакати по всьому готелю.
Ти вибрав найбільш завантажений день.
І добре, що так вийшло,
я хоча б допоможу.
На тебе можна покластися.
Гаразд. Один, два, три.
Дякую.
Такий теплий.
Я бачився з мамою.
Справді?
Коли? Як це сталося?
Вона сама прийшла.
Мені вона здалася приємною.
Душевна жінка.
Рада чути.
Я знала, що вона хороша.
Якщо чесно,
я думав, що викинув її з голови.
Думав, що вже не сумую за нею,
що вона мені більше не потрібна.
Але після зустрічі з нею я зрозумів…
що ні на мить…
не забував про неї.
Вибач,
що тебе відправили сюди.
Давно я не вітала гостей у лобі
і не працювала в сауні, банкетному залі та пральні.
Роботи було вище голови,
але мені тут подобається.
Згадала, як починала свою кар'єру.
Тут справді добре.
Не бачу тут нічого доброго.
Знаєш,
усі так кажуть.
Але вони просто погано шукають.
За готелем є невеликий ліс.
Він зберігся в незайманому вигляді,
красивий і загадковий.
Досить подивитися на нього,
і тут же стає спокійно на душі.
Добридень.
-Спортом займаєтеся? -Так.
-Зрозуміло. -Бувайте.
Будьте обережні.
Щоб давати поради гостям, потрібно знати місцевість,
тому я прогулялася у вихідний.
Дякую.
Тут стільки недооцінених ресторанчиків.
-Смачного. -Дякую.
Я замовила лише одну страву,
а мені дали скуштувати ще купу інших.
Наче шведський стіл.
ЗНАЙШЛА ЧУДОВИЙ РЕСТОРАН!
СХОДИМО РАЗОМ ЯКОСЬ
Вибачте, пані. Пригощайтеся йогуртом.
Дякую.
Тутешні жителі такі привітні.
Серед них багато родичів співробітників готелю,
тому мене постійно пригощають усякими напоями
й морозивом.
-Ви мені лестите. -Виходьте за мого онука.
І особливо
оце місце.
Тобі не здається, що тут зібралися всі зірки галактики?
Така краса.
Твоя правда.
Дуже красиво.
Скажи? Зовсім не схожі на зірки Сеула.
Варто трохи придивитися, і все знайдеш.
Шкода, що не всі це бачать.
Твоє місце в «Землі королів».
Поїхали назад.
Вибач,
але я не виконую накази колишнього начальника.
Як це — колишнього? Оце нахабство.
Я примчав сюди, щойно приїхав до Кореї.
Ось де я тепер працюю.
Це офіційне переведення.
Поїхали.
Наступного тижня три банкети.
Повернуся, коли закінчу з ними.
Навіщо тобі це?
Це мій обов'язок.
Хочу все зробити особисто.
До того ж співробітники
працюють у поті чола, щоб зберегти готель.
Не хочу їх кидати, ніби нічого не відбувається.
Вони хочуть зберегти готель?
Схоже, його ось-ось продадуть.
Усі через це як на голках.
ПАСАЖИРСЬКИЙ ТЕРМІНАЛ 1 АЕРОЕКСПРЕС
То всі вже знають про розлучення.
Треба випити з горя.
Забирайся, поки я тебе не побила.
Упізнаю стару добру буркотуху.
Але ж твоя чарівність у твоїй безцеремонності.
Проковтни вже свою безглузду гордість
і ходімо зі мною.
Гей.
Ти зареєстрував шлюб без моєї згоди. І мені страждати?
Будеш спокутувати провину все життя, зрозумів?
Тільки спробуй ще хоч раз до мене підкотити.
Я скажу твоїй дружині,
як батько її дітей благає мене з ним випити.
-З вами все гаразд? -Пане Но, ви як?
Навіщо…
Вона зовсім збожеволіла?
Нащо мені залицятися до розлученої?
Правда ж?
Згодні?
Капітане Но Бьон-Ку.
Мені дуже подобається Пхьон-Хва.
І що тепер?
Просто сказав,
щоб ви були обачнішим.
Ще раз її образите,
я так цього не залишу.
-Вам боляче? -Ви цілі?
Пхьон-Хва.
Чому ти мене уникаєш?
Можеш дати мені спокій?
Я готова крізь землю провалитися.
Тому й не можу.
Якщо облишу тебе,
боюся, ти справді кудись подінешся.
Ходімо.
Чому ти ні про що не питаєш?
А треба?
Усім так цікаво.
Це вже в минулому.
Вибач, але мене не цікавить минуле Пхьон-Хви.
Мені подобається Пхьон-Хва теперішня.
У мене немає надії.
Я всіх обдурила.
Нікого ти не обдурювала.
Лише не розповіла про болючий спогад.
У кожної людини є та частина,
яку вони не хочуть оголювати.
У всіх бувають дощові дні,
але деякі промокають більше за інших.
Але рано чи пізно дощ припиняється.
Я буду твоєю парасолькою.
-Апетитно виглядає. -І дуже смачно.
Минулого разу черга починалася аж звідти.
Картопляні оладки.
-Дякую. -Смачного.
-Дякую. -Пам'ятаєш, я тобі фотку відправляла?
Тут добре,
і неподалік багато інших чудових закладів.
Наступного разу ще куди-небудь сходимо.
-Добридень. -Яка мила пара.
Минулого разу вона сама приходила.
Але сьогодні не сама.
-Я її хлопець. -Зрозуміло.
Не міг залишити її саму.
А ви двоє ідеальна пара.
Добре виглядаємо, так?
Так, у вас гарна шкіра.
Ви…
Ось як я вас поважаю. Пригощайтеся.
Я б і сам міг поїсти.
Бажаю вам усього найкращого від чистого серця.
Ваші слова та богові у вуха. Сідайте.
-Так, пане. -Дякую.
Пригощайтеся. Дякую.
Дякую.
До речі,
можна запитати, ви тут через те саме?
Про що ви?
Отакої, пане Ку!
Бажаю здоров'я.
Мені казали, що ви тут,
але я думав, ви вже поїхали.
Любите риболовлю?
Ясна річ.
Навіть по телику тільки про риболовлю дивлюся.
Ви рибалили в робочий час.
Це по роботі.
Ми їздили з головою міського планування.
Обговорювали, чи можна після знесення готелю
використовувати цю землю під культурний центр.
І ви поїхали на риболовлю, щоб продати готель?
Думаєте, я тільки цим займаюся?
Ще я ходжу в гольф-клуби, сауни,
ресторани — де я тільки не буваю.
А ви не пробували розвивати готель,
замість того, щоб продавати його?
Здається, ви не зовсім розумієте ситуацію.
У цьому районі все вимирає.
Усі визначні місця давно закрилися.
У готелю просто немає шансів,
тож краще продати його, поки вартість не впала ще більше.
Але в провінції
тільки мерія здатна купити землю такої площі.
Тому я так стараюся.
Зрозуміло.
Позбутися готелю найпростіше.
Але не так повинен мислити голова готелю.
Ви відповідаєте не тільки за готель,
але й за майбутнє співробітників.
Боже.
Гаразд.
Навіть якщо я роблю щось не так,
боюся, ви не маєте права втручатися.
Це дочірня компанія «Кінг Дистриб'юшн», а не готелю «Кінг».
Пані Ку наказала мені продати готель,
і я над цим посилено працюю.
Ви маєте рацію.
Це різні компанії, і я не можу вам вказувати.
Тобто
ви, звісно, син голови,
тож ви можете мені вказувати…
Я лише хотів сказати, що я не ваш підлеглий.
Я куплю цей готель.
-Що? -Ви сказали, що продаєте його.
Я куплю готель «Кінг Турист» за вашу ціну.
Ви…
Ви серйозно?
Я ретельно обдумав це рішення.
Я, звісно, тут був зовсім недовго, але я обійшов усе село.
Відразу за готелем
знаходиться справжня хаща, якої не торкалася рука людини.
Сонце, вітер, запах лісу.
Можна злитися з природою.
На світанку з гір сходить туман,
а вночі небо освітлюють незліченні зірки.
Сюди приїжджатимуть люди,
які хочуть відпочити від міської метушні.
Розумієте…
Вам усе це може здаватися особливим, тому що ви приїхали із Сеула,
але тут немає нічого незвичайного.
Одні гори та поля.
-У нас немає конкурентної переваги! -Саме так.
Доведеться її створити.
Розробимо програму лісової терапії
з йогою, чайними церемоніями й медитацією.
І номери переоблаштуємо.
Зробимо підлогу з підігрівом,
спа з червоною глиною і кипарисом.
Невикористану прибудову
переробимо на зону відпочинку з музикою та книжками.
Ще я хочу розробити програму,
щоб місцеві старожили вчили гостей
готувати традиційні напої й печиво.
Якщо все вийде,
наш готель сам стане головною визначною пам'яткою.
Ну…
Боюся, він лише принесе низький або навіть негативний прибуток.
Ви не розчули?
Позбутися готелю найпростіше.
Якщо я вирішив його зберегти,
страх поразки мене не зупинить.
Вітаю з продажем.
Ви досягли своєї мети,
тепер можете йти.
Попоїж.
Будемо їсти.
Смакота.
Дякую.
Усі такі щасливі, у них з'явилася надія.
Ви всі заслуговуєте на надію.
Як і цей готель.
Я…
хочу піти своїм шляхом.
Хочу, щоб інші бачили,
що я до самого кінця захищав усе, що хотів зберегти.
Хотіла б я бути такою ж крутою, як ти.
Ти й так крута.
Це я хочу бути таким, як ти.
Це ти на мене вплинула.
Мене осяяла найпрекрасніша зірка на ім'я Чхон Са-Ран.
Вибачте, що потурбувала.
Дякую.
Пане Ку, щиро вам дякую.
Ми будемо старанно працювати.
Буду радий працювати з вами.
Я теж.
До речі,
ви ж не збираєтеся забрати Са-Ран у Сеул?
Авжеж, збираюся.
Ні, не можна.
Не можна пообіцяти відродити готель і забрати найкращого співробітника!
Перепрошую,
але Чхон Са-Ран моя.
Взагалі-то, спочатку Са-Ран моєю була.
Це я їй пояснювала ази роботи в готелі та…
Скажи йому.
Я була твоїм першим наставником.
Виконаю будь-яке ваше бажання, крім цього.
Я приїхав сюди тільки для того, щоб забрати Са-Ран.
Один я звідси не поїду.
Пане Ку,
у вас зараз романтичний період,
але якщо постійно будете разом, швидко одне від одного втомитеся.
Пізніше розумієш, що найміцніші стосунки на відстані.
Більше цінуватимете одне одного.
Ми дуже цінуємо одне одного, хоч і бачимося щодня.
Са-Ран, а ти що скажеш?
Із ним поїдеш чи залишишся?
Навіщо ви взагалі її питаєте?
Вона явно вирішить поїхати зі мною.
Це під питанням.
Нехай сама вибирає.
Гаразд.
Я вирішила.
ГОТЕЛЬ «КІНГ ТУРИСТ»
Сан-Сіку,
може, попередимо її?
Немає нічого ліпшого за сюрприз.
Ми повинні
з'явитися нізвідки, щоб зворушити її.
Ро-Уне, ти такий нетямущий. Тому в тебе немає дівчини.
У сенсі?
Взагалі-то, є.
Серйозно? Відколи це?
Смішний жарт.
Я серйозно.
Привітайте мене.
Справді? І з ким ти зустрічаєшся?
Із чудовою дівчиною.
-Що? І хто вкрав твоє серце? -Правда?
Я хотіла, щоб ви з Пхьон-Хвою зустрічалися.
І не кажи.
Що?
Так уже вийшло.
Отакої.
Як так?
Вітаю! Як несподівано.
Дякую.
Справді? Це не розіграш?
Ви зустрічаєтеся?
Невже кохання всім так легко дається?
Я думала, ти користуєшся успіхом.
Так і є. Але ніхто не наважується
запросити мене на побачення.
Упевнений, що ти популярний?
Проїхали. Підемо знайдемо Са-Ран.
Чхон Са-Ран тут працює?
Можете її покликати?
Ми її друзі.
-Розумієте… -Стійте!
Не кажіть їй, що ми приїхали. Це сюрприз.
Вибачте, але її тут немає.
Куди вона поїхала?
У Сеул, кілька хвилин тому.
Навіщо?
За коханням, мабуть.
Але ми в таку далечінь заради неї приїхали.
Її справді тут немає?
Так, справді.
Вона дійсно поїхала?
Треба поговорити.
Справді?
Дякую.
-За мною. -Гарного дня.
Саме тому я хотіла їй зателефонувати.
-Еге ж. -Ну-ну.
Ми всі разом вирішили зробити сюрприз. Хіба не так?
-Ні. -Ні.
Хто сказав, що ми не розуміємось на стосунках,
коли пропонували зателефонувати?
Ти сказав.
Як ти можеш так говорити, Ро-Уне?
Ми з тобою телефоном обговорювали…
Неважливо.
З цієї миті в тебе немає права голосу.
Головою нашої шістки буду я.
-Я за. -Я теж. За будь-яких обставин.
Я теж за.
Якщо вже ми приїхали сюди,
пропоную перекусити.
Пригощає пан Но.
Я? Але ми вже скинулися.
Мабуть, я всіх пригощу. Із задоволенням.
Чудово! Неподалік є кафе.
Там чудово смажать свинину.
Як вам така ідея?
Тут я головна.
Гаразд, ходімо.
Поїмо реберця!
-Реберця? -Так, реберця!
-Реберця. -Реберця.
Реберця, я до вас іду.
-Добридень. -Так. Давно не бачилися.
ГОТЕЛЬ «КІНГ»
Вітаю з інавгурацією, пане.
Обійдемося без таких привітань.
Голова чекає.
Хочеш узяти на себе «Кінг Турист»?
Так.
Упевнений?
Готель «Кінг» швидко зростатиме на міжнародній арені,
але для цього потрібно мати міцну внутрішню базу.
Я роблю це не тому, що впевнений,
а тому, що повинен.
Ти тепер президент готелю «Кінг».
Не шкодуй сил.
Так, пане.
І де твої запитання?
Тобі, напевно, є що сказати.
Що зміниться, якщо запитаю?
Мені все одно,
що ти думаєш.
Це те, чого хочеш ти.
А я…
робитиму те, чого хочу я.
Дуже добре.
Я зробив усе, що міг.
Решту вирішувати тобі.
Але затям: вдасться тобі це чи ні —
розбиратися з усім тобі.
Я зрозумів.
Президенте Ку?
Не думай, що все скінчено.
Це тільки початок.
Я не дозволю тобі
нічого в мене забрати.
Я й не збирався
нічого в тебе забирати.
Як і батько.
Річ не в тім, що ти не хотів.
У тебе просто кишка тонка.
Дивись правді у вічі.
Я просто не хочу з тобою сваритися.
Ми ж сім'я.
«Сім'я»?
Ми з тобою сім'я?
Ніколи так не вважала.
Ні на мить.
Ти що накоїла?
Це ж ти?
Більше нікому.
Я дала їй грошей,
і вона просто пішла.
Те, що ти вважав коханням,
виявилося пустим місцем.
Вистачило
кількох копійок.
Яке дешеве кохання.
Я ж тебе попереджала.
Я ж просила почекати, казала ж,
що розлучимося, коли прийде час.
Тому тебе ніхто й не любить.
Робиш вигляд, що ти особлива,
але ти лише нещасна душа, спрагла любові.
Як і ти.
Усі, кого ти «любив», тебе кинули.
Вони всі лицеміри.
І якщо ти цього не розумієш, щасти.
На своєму досвіді переконаєшся, що в цьому світі немає любові.
Мені…
так тебе шкода.
Мамо, не плач.
Я поїду.
Я повернуся в Америку, тож не плач.
Вибач.
Я зроблю все, що ти скажеш.
Не плач, матусю.
-Добридень, пані До. -Привіт.
Повертайтеся до роботи.
Звільніть молодшого співробітника наприкінці місяця.
Що?
Ви ж веліли підвищити продажі, щоб не звільняти.
Ми так і зробили.
Керівництво каже, потрібно кого-небудь позбутися.
Нічого не можу вдіяти.
-Когось одного? -Так.
Добре, що не двох.
Тоді…
потрібно вибрати найнепотрібнішого співробітника, так?
Звичайно.
Ми одна одну розуміємо.
Особисто я вважаю,
що «Аланга» процвітатиме, якщо звільнити вас.
-Що? -Я бачила ваші пости в соцмережах.
Ви з родиною їли омакасе з яловичини,
а за документами був корпоратив.
Стоп.
Звідки це у вас?
Ви забули з факсу забрати.
А ще ви розплатилися корпоративною карткою
за посиденьки в кафе з друзями.
Дати збігаються з датами постів.
Неправда. Дайте сюди.
Ще й понаднормові попросили.
Але ж це я працювала понаднормово, коли була інвентаризація.
Звідки тут ваше ім'я, якщо ви навіть не з'являлися?
Я просто переплутала всі дати.
Усі помиляються.
Обов'язково чіплятися?
Не треба безглуздих відмазок.
Ви незаконно привласнили гроші компанії,
регулярно ухилялися від роботи
і навіть підробляли документи.
Це все серйозні порушення.
Тож краще звільніться за власним бажанням.
Що за погрози, коли ти лише за договором найму працюєш?
Це я доповідаю про все, що тут відбувається.
А ти кому доповідатимеш?
У тебе є знайомі в головному офісі?
Не хотіла цим козиряти,
але ми дружимо з директором.
І дуже близько.
Підтримують друзів, а не бозна-кого.
Тож роби, що хочеш.
Пані Кан. Дивіться.
Добридень, я До Ра-Хі, «Кінг Дистриб'юшн».
-Для мене честь познайомитися з вами. -Так. Дякую.
Що вас сюди привело?
Мав тут зустріч і вирішив зайти.
Чув, як ви дарма з'їздили в «Кінг Турист».
Так.
-Через декого. -Я в курсі.
Не треба було його слухати.
Кажуть, у тебе цього місяця рекорд із продажів.
Ви в курсі?
Це я йому сказав.
Ти ж тепер очолюєш нашу шістку.
«Шістку»?
Так, шістку.
Пан Ку, пані Кан,
я і ще троє.
Ми одне одному ближчі, ніж сім'я.
«Сім'я»?
Візьміть, будь ласка.
Невеликий презент від пана Ку для всіх вас.
Не ображайте нашу пані Кан.
Якщо щось знадобиться, дай знати.
Виникнуть проблеми — одразу телефонуй.
-Так і зроблю. -Продовжуй у тому ж дусі.
До зустрічі.
До побачення.
Щасти.
«У тебе є знайомі?»
Він пішов.
Пішов?
Пані Кан.
Вибачте мені за все.
Якби ви хоч раз щиро вибачилися,
я б дала вам шанс.
Я зроблю офіційну заяву. Далі вирішуватиме керівництво.
Ласкаво просимо до «Аланги»!
КУКПАП ІЗ ЯЛОВИЧОЇ ГОЛОВИ
Що сталося?
Нічого.
Я ж сказала, що просто скучила.
Ви посварилися?
До чого тут ми?
Тоді в чому справа?
Скажи мені.
Ну кажи вже.
-Ти навіщо… -Ой! Вибач.
-Що ти робиш? -Боже.
Я ж просила не смикатися!
Не збираєшся говорити?
Хочеш, щоб я померла, мучаючись здогадками?
А є що-небудь особливе?
Усе, що ви дивилися,
це обмежені серії від провідних дизайнерів брендів.
У моєї дівчини гарна посмішка.
Хочу, щоб вона посміхалася, коли я подарую їй каблучку.
Чи є щось настільки особливе?
Хвилинку, будь ласка.
Що скажете?
Ця каблучка символізує вічне кохання.
Це символ неминущих почуттів.
Вона уособлює особливий момент в історії пари.
«Неминущі почуття»?
Так, пане.
Я беру її.
Готово.
Це той самий ресторан?
Саме так.
Ми тут вперше вечеряли разом.
Пам'ятаєш?
Звичайно. У мене був день народження.
Подумають, що ми пара.
Ніхто так не подумає.
Я міг би знайти кращий варіант.
Тоді
мені й на думку не спадало, куди все зайде.
А тобі?
Ні.
А тобі?
Без коментарів.
І ось ми знову тут самі.
Так, правда.
Загалом,
я радий, що ми знову тут.
А ти?
І я.
-Ваша їжа готова. -Добре.
-Дякую. -Прошу.
Ти чого весь час у телефон дивишся? Щось не так?
Що?
Ні, все так.
Тоді в чому річ?
Ти якийсь схвильований.
Про що ти?
Я не знаю, що таке хвилювання.
Початок за три хвилини. Будь ласка, приготуйтеся.
ОПЕРАТОР ДРОНІВ
Насправді
я хочу
сказати дещо важливе.
Я теж хочу дещо сказати.
Що таке?
-Кажи ти перший. -Ні, ти.
У мене
дещо дуже важливе.
Я хочу поставити крапку.
Ти про що?
Скільки б я про це не думала, ніяк не можу знайти рішення.
Почуваюся не в своїй тарілці.
ВИСТАВА ПОЧИНАЄТЬСЯ. МОЖЕТЕ РОБИТИ ПРОПОЗИЦІЮ.
Я більше не можу.
Я хочу піти.
ПОСМІШКА ДЛЯ СПАДКОЄМЦЯ
Переклад субтитрів: Юрій Обревко