ПЛУТОН
Давним-давно в землях Ману Катче жило плем'я Нанабу.
Нанабу були мирним народом, що ненавидів війну.
Одного дня на кораблях до них прибуло плем'я, що мало золото.
Це плем'я сказало Нанабу,
що той, хто володіє цією річчю під назвою «золото», стане щасливим.
Нанабу обміняли кілька своїх коней на золото.
Чутки про золото швидко поширилися,
і невдовзі Нанабу віддали вже всіх своїх коней.
Мало того, вони навіть віддали свої домівки й дорогоцінні землі —
усе дісталося золотоносному племені.
Народ Нанабу втратив усе.
Зрештою вони пішли на гору Манабонзо
і один за одним кинулися в жерло вулкана.
Духи народу Нанабу перетворилися на велетня.
Цей гігант дрімає всередині вулкана.
За легендою одного дня він відродиться тут,
у національному парку «Едем».
Он як.
А тепер ми переходимо до місцевої резервації.
Ідіть за прапорцем, будь ласка.
Ось і все.
Вони всі мертві.
Так, усе пройшло за планом.
Ми знищили все, що могло загрожувати нашій країні.
Наша батьківщина, Фракія,
завжди процвітатиме!
НАЦІОНАЛЬНИЙ ПАРК «ЕДЕМ»
Це Це-Це Мар, старійшина племені.
Він відлякує зло та інші недобрі речі.
Що він бурмоче?
Можете перекласти?
Хвилинку...
«Злий дух... ховається під землею...
Його гнів...
покладе кінець... світу».
Ми завершили перевід.
Тут максимальний рівень безпеки.
Хай що станеться — ми напоготові.
«Хай що станеться»?
Що, по-вашому, станеться далі?
Атом прокинувся.
Що, по-вашому, станеться далі?
Доктора Тенму знайшли?
Ще ні.
Що ж ви зробили,
докторе Тенмо?
Що ви зробили з Атомом?
Він сказав, що встановив якусь програму.
Програму?
Яку програму?
Не знаю.
Але я відчула, коли Атом прокинувся,
як десь у світі виник великий смуток.
Бум! Немов вибух.
Міністре Отяномідзу!
У нас проблема! Атом.
Він попросив ручку,
ми йому її дали. А тоді...
Господи!
Пустіть?
Брате!
Виведіть її, швидко.
Так, сер.
Ні, пустіть!
Ні! Братику, що ти пишеш? Атоме!
Міністре Отяномідзу, що це за формула?
Це схема антипротонної бомби.
Антипротонної бомби?
Це формула знищення Землі.
Атом...
розробив схему бомби,
що знищить Землю.
Оце так!
Яка честь бачити тут славетного робототехніка.
Утім, я знав, що ви прийдете.
Атом прокинувся, чи не так?
Він сказав «Доброго ранку, тату»?
Отже, ти знав. Я вражений.
Пробудження такого штучного інтелекту, як Атом,
решта з нас відчувають у всьому світі.
Ти єдиний штучний інтелект, який можна порівняти з Атомом.
Ви ж прийшли сюди не для того, аби мене полагодити?
Я хочу дещо спитати.
Якщо відремонтуєте мене, можливо, я вам відповім.
Докторе Тенмо, я впораюся без вашої допомоги.
Я поверну Атома.
-Міністре, у нас надзвичайна ситуація! -Що ще?
Атом утік.
Повірити не можу!
Стіна мала витримати будь-що, але Атом пробив її наскрізь.
Куди він вирушив?
Ми відстежимо його через GPS.
Викличмо військових!
Ні, я розберуся.
Він на станції Кудансіта. Це неподалік звідси.
Докторе Тенмо, що ви зробили з Атомом?
Але я придумав, як його розбудити.
Зруйнувавши баланс.
Злість, смуток, ненависть...
Викликавши неврівноважені емоції.
Він сказав, що встановив якусь програму.
Невже він...
Ви встановили в Атома чип пам'яті Ґезіхта, чи не так?
Так.
Дані, що містять спогади про останні миті його життя.
Що, як останній спогад, закарбований на чипі, —
це ненависть?
Краще...
мене не злити.
Що таке?
Атом живий.
Що? Хіба їх усіх не знищили?
Він живий.
І сповнений невимовної ненависті.
Ненависті?
Що за дурниці? Роботи не можуть ненавидіти.
Ви не знали?
Ви думали, роботи не можуть відчувати гнів?
Думали, роботи не можуть плакати?
Думали, роботи не вміють ненавидіти?
Атом...
Що це, равлик?
Групи B і C, висувайтеся на південь.
Якщо з Куртом щось станеться, я...
Благаю, врятуйте мого сина!
Сер, мем, будь ласка, заспокойтеся.
Де підкріплення?
Ґезіхт, Європол. Яка ситуація?
Злочинець не йде на переговори.
Він забарикадувався.
Яка в нього зброя?
Стабілізований пістолет середнього калібру.
Він попереду, за тим гребенем.
Замовкни, малий!
Кинь пістолет!
Не підходь!
Інакше я його застрелю! Я не жартую!
Ти Курт?
Я робот-поліцейський.
Це електромагнітний пістолет, він зашкодить лише злочинцю.
Тебе не зачепить, обіцяю.
Ти мене хіба не чув?
Але ти маєш не рухатися.
Курте!
Подумай про тих, кого любиш найбільше.
Кого я люблю найбільше?
Це додасть тобі сміливості.
Замовкни, бо я йому голову знесу!
Мама...
Тато...
Молодець.
Мама, тато...
Дуже добре, Курте. Ти дуже сильний.
Мама, тато...
Усе під контролем!
Ти молодець, Курте.
Курте!
Мамо! Тату!
Слава богу, ти в порядку, Курте!
Курте!
Я тебе більше нікому не віддам.
Нехай хоч світ пропаде пропадом!
«Я тебе нікому не віддам, нехай хоч світ пропаде пропадом»...
Агов! Дай проїхати!
Вибачте.
Це ж треба було цьому йолопу саме тут влаштувати концерт.
Цілий день роботи псові під хвіст.
Треба перевірити, чи є тут справні деталі, перш ніж пускати все під прес.
Можна продати їх в лікарню для роботів і непогано заробити.
Я перепрошую.
Зачекайте.
Він рухається.
Цей робот ще живий.
Я б його живим уже не назвав.
І модель вже застара. Жодної користі з нього.
Під прес його — та й годі.
Я його заберу.
Вибачте.
Ця дитина...
«Дитина»?
Я можу її взяти?
Звісно. Мені однаково.
Це просто брухт.
За 500 ЗЕВС забирайте цілком.
Гелено.
Я їду додому.
У мене для тебе сюрприз.
Який? Зачекай — побачиш.
Тобі сподобається.
Я скоро буду.
Так.
Він пішов...
Він пішов, Ґезіхте.
Так!
Отак. Ти молодець! Ще трохи.
Це справді наша дитина?
Так, це наша малеча.
Вона жива.
Ця дитина... жива!
Я нарешті розумію, що значить бути живим.
Ось що таке жити.
Та... то...
Ма... ма...
Треба дати дитині ім'я.
Так.
Робіта.
Що скажеш?
Робіта.
Яке гарне ім'я.
Я тебе нікому не віддам, нехай хоч світ пропаде пропадом.
Стій!
Я помилився!
Я...
Змилуйся!
Не треба!
Не стріляй!
Ґезіхте...
Пане Гаасе, я хотів у вас дещо спитати.
Чи минає ненависть у вас, людей?
Чи вона назавжди,
хоч як намагайся її позбутися?
Найбільше я боявся...
себе, коли навчився ненавидіти.
Що?
Зачекайте!
Я не знаю, чи ненависть колись минає.
Але...
моя ненависть...
Що таке, Алі?
Ти ж чув постріл? Тут небезпечно.
Іди сюди.
У мене теж є малий, як ти...
Алі!
Що з тобою, Алі?
Нічого з цього не вийде...
Ніщо не народжується з ненависті...
Атоме.
Ти...
Я в порядку, професоре Отяномідзу.
Атоме, хлопчику мій...
Ненависть минула.
Ненависть і горе ніколи не зникають.
Можна думати, що вони минули, але вони продовжують тліти всередині.
Це точно.
Але я хотів дещо в тебе запитати.
Тому і прийшов.
Де Абуллах?
Я мушу зупинити все це.
Можете його не шукати.
Він сам вас знайде.
ТАКСІ
Вибачте, що змусила чекати.
Нічого.
В аеропорт, будь ласка.
Добре.
Розповідай, Атоме.
Гаразд. У мене встановили чип пам'яті Ґезіхта.
Я розповім вам усе, що він дізнався в ході розслідування.
Коли Дарій XIV правив Королівством Персією,
він розробив план швидкого перетворення навколишніх пустель на родючу землю.
Він попросив професора Абуллаха створити робота для тераформування.
Цей план називався «Проєкт "Бора"».
То це була не зброя масового знищення?
Ні. Принаймні спочатку.
Але проєкт «Бора» зіткнувся з багатьма невдачами.
Усі прототипи, створені Абуллахом, провалювали випробування.
Ось що знайшли професор Отяномідзу й інші.
Кладовище роботів...
Тоді у професора Абуллаха з'явилася ідея.
Щоб завершити проєкт «Бора»,
йому знадобився здібний помічник з надлюдськими можливостями.
З надлюдськими можливостями...
Здібний помічник...
Робот з найпотужнішим штучним інтелектом.
З цією метою до Персії запросили одного вченого.
Якого вченого?
Доктора Тенму.
Тенму?
Де я?
Я чув, що Атом відродився.
Отже, це був ти, Абуллах.
Радий вас бачити, докторе Тенмо.
То ти викрав мене, щоб заманити Атома?
Ні.
У цьому більше немає потреби.
Нащо тоді?
Ось нащо.
Це...
Це Плутон?
Ні, це Бора.
Шедевр, створений геніальним вченим на ім'я Ґодзі.
Я планую пересадити в Бору свій мозок
і таким чином створити найдосконалішого кіборга у світі.
Ви єдиний, хто може це зробити.
Єдина людина, що не поступається мені інтелектом.
Професор Абуллах втратив усю сім'ю на війні.
Він сумував за ними всім серцем
і почав ненавидіти світ.
Людина?
Ти не людина, Абуллаху.
А згодом
і сам професор загинув на війні.
Хвилинку, цього не може бути!
Ми зовсім недавно бачили його!
Ти не людина.
Що ви таке кажете?
Оскільки я втратив більшу частину тіла на війні,
гадаю, мене можна назвати кіборгом...
Ти не кіборг.
Ти — робот.
Що за дурниці.
Я тебе давно знаю.
Бо ти робот,
якого я створив.
Яка маячня...
Абуллах попросив мене створити робота.
Ідеального робота.
Але штучний інтелект цього робота був надто розвинутим,
і той не прокинувся.
Однак...
Докторе Тенмо, скоріше в аеропорт!
Тут небезпечно!
Я знаю!
Докторе Тенмо! У мене жахливі новини.
При бомбардуванні провінції Тімур загинув професор Абуллах.
Це точно?
Ми витягли професора з-під завалів,
але невдовзі після того він помер.
Докторе Тенмо, послухайте мене.
Тут копія певної частини мого мозку.
Докторе Тенмо, я знаю, ви зможете...
Він передав вам оце.
Це ненависть Абуллаха.
Він лишив її для тебе.
ПРОГРЕС – 32%
Удари все ближче!
ПРОГРЕС – 100%
Це обличчя...
Хочеш сказати...
Цей чоловік, що називав себе Абуллахом...
Це ти.
Брехня.
Брехня?
Якби ж.
Я тобі ще дещо скажу.
Найдосконаліший штучний інтелект може брехати.
Як іншим, так і собі.
Геніальний учений Ґодзі...
Його не існує.
Ґодзі — це ти.
Ґодзі — це Абуллах.
З'явився робот з подвійною особистістю.
Я Ґодзі?
Це брехня...
Тоді де Ґодзі?
Я тобі не потрібен для трансплантації.
Твій штучний інтелект уже і так дістався кільком іншим роботам.
Ти брешеш! Брехун!
Час припинити це.
Тепер світ розуміє твої страждання.
Відкривши правду життя царю стародавніх узбеків,
легендарний піщаний мудрець знову перетворився на глину.
А звали того мудреця
Ґодзі.
Я єдиний, хто може тебе врятувати.
Абуллах створив Плутона,
а Ґодзі створив Бору, як вони й планували.
Плутон успадкував ненависть Абуллаха.
А він ненавидів нас, сімох найдосконаліших роботів світу.
То що стало з Борою?
О ні...
Бора більше не робот для тераформування.
Тепер він зброя масового знищення.
Треба повідомити світ!
Тікати однаково нікуди.
Землю буде знищено.
Я оголошую 108-ме засідання військового трибуналу відкритим.
Підсудний, складіть присягу.
Нехай вас не засмучує цей дрібний землетрус.
Що це все таке?
Який жах!
Уся Земля може...
Кінець усьому вже близько.
Дарію XIV!
Підсудному слова не надавали!
Однак це не моїх рук справа. Не я це спричинив.
Тиша!
Причиною всьому є ненависть.
Ваша Величносте, не треба.
Зараз не час накладати на себе руки.
Не зупиняй мене, Абуллаху.
Ваша Величносте, дозвольте дещо показати.
Плутон. Він нарешті готовий!
Нехай він уб'є їх усіх!
Усіх сімох проклятих роботів!
Залиште це мені.
З членами комісії «Бора» я теж розберуся.
Але найголовніші злочинці — це Фракія.
Однак до них нам не дістатися.
Чому ж?
Це можливо. Я це влаштую.
Тиша!
Причиною всьому є ненависть.
Ніхто не втече.
Виверження?
Так, пане президенте.
Виверження майже неминуче.
Де? Наскільки велике?
Наш робот-синоптик розповість деталі.
Арнольд, до ваших послуг.
Робот, що передбачає виверження вулкана? Це щось.
Завдяки тобі буде врятовано багато життів.
Пане президенте, боюся, багато життів урятувати не вдасться.
Виверження відбудеться
в національному парку «Едем».
Він близько.
Час пробудження вже близько.
У національному парку «Едем» немає вулканів.
Але у восьми кілометрах під поверхнею землі є магматичний басейн.
Він містить 3000 кубічних кілометрів магми,
яка піднімається й опускається через рух рудоутворюючої рідини.
І зараз вона...
Піднімається.
Цикл виверження?
Приблизно раз на 5000 років.
Коли було останнє виверження?
П'ять тисяч двісті років тому.
Що буде в разі виверження?
Щогодини викидатиметься 100 мільйонів тонн шлаку й попелу,
а пірокластичні потоки знищать усе в радіусі кількох сотень кілометрів.
Температура потоку сягатиме 700 градусів Цельсія
при швидкості до 300 кілометрів на годину.
Вулканічний попіл миттєво злетить на 50 кілометрів у стратосферу
і вкриє всю планету.
Кілька сотень мільйонів тонн попелу закриють сонце.
Рослини зів'януть,
а після тривалого періоду кислотних дощів почнеться кріогенна фаза.
За кілька місяців майже все біологічне життя загине.
Думаєш, на нас чекає саме цей найгірший сценарій?
За звичайних обставин — ні.
-Що? -Що?
Рівень магми точно зростає,
але кальдера не в тому стані, щоб відкритися,
тож катастрофічного виверження не має статися.
Боже, чого ж тоді така метушня?
Усі ці розмови про кінець світу...
Однак...
У разі якогось штучного впливу на магматичний басейн...
Що це?
Це моя симуляція.
Наприклад, якби це була антипротонна бомба...
Антипротонна бомба...
У нас проблема, пане президенте. Військовий трибунал...
Ніхто не втече.
Прямо під Фракією вибухне величезна бомба.
Вітаю. Щось сталося?
Тільки не кажи, що...
Так, я знала.
Чому ти приховала від мене щось настільки важливе?
Той робот-синоптик...
Чого б йому вдавати, ніби він такий стурбований...
«Вдавати»?
Хіба він вам не сказав?
«Загине майже все біологічне життя».
Ми, роботи, виживемо.
Не хвилюйтеся.
Близько 10% населення Землі теж виживе.
Ці люди — це мій вам подарунок, пане президенте.
Отака ситуація, професоре Отяномідзу.
Уся планета вибухне...
Ти це мав на увазі, Атоме?
Так.
Стривайте! Коли станеться цей вибух?
Якщо Бора рухатиметься з тією ж швидкістю,
то дістанеться до національного парку «Едем» приблизно за 72 години.
Саме так, професоре.
Але як нам знати, що він не прискориться?
Гадаю, прогноз професора правильний.
Як ти це знаєш?
Через 72 години
буде рівно чотири роки, як професор Абуллах втратив сім'ю.
Зрозуміло. Річниця народження ненависті...
Невже його ніяк не зупинити?
Бора рухається глибоко під землею.
Ніщо на Землі не досягне такої глибини.
Якщо шанс і є,
то коли Бора наблизиться до поверхні, щоб викликати виверження.
За таких обставин єдиний робот, що зможе зупинити Бору, — це...
Довірте це мені.
Атоме...
Але перед тим
я маю дещо зробити.
Скільки літ, скільки зим.
Радий тебе бачити, друже.
Я прийшов просити тебе про послугу.
Он як? Я теж хотів про дещо попросити.
Що ти робитимеш з тією формулою?
Звідки ти про неї знаєш?
Я відразу вловив їх, —
ті дивні мозкові хвилі, що ти випромінював, коли писав її.
Я шкодую про це.
Коли я прокинувся,
то піддався хвилям ненависті, що вирували у всьому світі.
Напевно, ворог теж це помітив.
Так.
Тому я й прийшов до тебе.
Ти про іншу загрозу.
Я виконаю твоє прохання.
Буду тобі дуже вдячний.
Атоме.
Можна тебе торкнутися?
Ти теплий.
Атоме... ти такий...
То он воно яке... серце...
Яка краса!
Наш дім просто не впізнати!
Ми дуже раді, що обрали вас, Гелено.
Я рада, що вам подобається.
Ми мріяли про такий дім, правда?
Так.
Благоустрій подвір'я обговоримо трохи згодом.
Дякуємо.
Ґезіхт...
Атоме.
Ви, мабуть, Гелена.
Ґезіхт усередині тебе, вірно?
Так. Завдяки йому я зміг повернутися.
Дякую.
Дякую, Атоме.
Я прийшов дещо сказати.
Ґезіхт завжди думав про вас.
До останнього моменту він хотів вас побачити.
Тож, незважаючи на те, що з ним сталося,
ви ніколи не будете самі.
Дякую, Атоме.
Ти хочеш мене підбадьорити, так?
Це правда.
Роботи не вміють брехати.
Твоя правда.
Я й забула.
Дивно, що я, робот, стільки плачу.
Зовсім ні.
Можу я... дещо спитати?
Авжеж.
Ми з Ґезіхтом зрозуміли,
що втратили спогади спогади про певний період часу.
Я досі не можу згадати, що це за спогади.
Але Ґезіхт...
Я все думаю, може, він згадав.
Ти знаєш, про що наші зниклі спогади?
Ні, Ґезіхт нічого не згадав.
Ти щось приховуєш?
Ні.
Я готова прийняти будь-яке горе, хай яке велике.
Будь ласка, розкажи.
Я розказав усе, що знаю.
Ясно.
Ти йдеш?
Так.
Атоме.
Ми ще побачимося?
Звісно.
Роботи не вміють брехати...
Атоме,
а ти мені щойно збрехав.
Дякую.
Дякую,
Атоме.
ҐЕЗІХТ
Ґезіхте,
час настав.
Я відвідав усіх.
Я дав їм зрозуміти, що це кінець.
Скоро почнеться.
Мені треба йти.
Прощавай, Ґезіхте.
Плутоне!
Я тебе знищу!
Може, ти і сповнений ненависті,
але моя ненависть сильніша за твою.
Брате...
Не роби цього, брате!
Монблан любив ліси.
Він намагався захистити ліси Швейцарії.
Він не хотів помирати.
Норд No2 більше не хотів битися.
Він любив музику.
Він теж не хотів помирати.
Але ти...
Саме так!
Я вбив їх!
Брандо...
Він любив свою сім'ю і вірив у майбутнє.
Брандо й Геркулес були суперниками,
але їх єднала дружба, міцнішої за яку світ не бачив!
Я впевнений, що жоден з них
не хотів помирати!
Епсилон був настільки проти війни, що відмовився від призову.
Він намагався дарувати любов дітям, що втратили все через війну!
Він не хотів помирати!
А всередині мене кипить...
ненависть Ґезіхта!
Брате, зупинися!
Плутон не використовує торнадо!
У його серці ще лишилася доброта!
Я йду до тебе!
Чекай, Уран! Ти там нічим не допоможеш!
Але якщо нічого не робити, Атом...
Усе добре.
Атом сильний. Він так легко не програє!
А що, як вона пересилить?
Якщо вона пересилить, хтозна, що він зробить?
Якщо його ненависть пересилить, Атом може...
Він може вбити!
Треба вірити.
Це все, що нам залишається.
Атом не такий.
Ми за 75 кілометрів від GPS-сигналу Атома!
Атом...
Ти заплатиш за все!
Атоме...
Ніщо не народжується з ненависті.
Усе так, як ви всі кажете.
Плутон.
Що це?
Що це таке?
Плутон...
Ні, ти Сахад.
Я теж не знаю, що це.
Чому вони котяться?
Я не розумію.
Зірка впала.
Люди кажуть, якщо зараз загадати бажання,
воно неодмінно здійсниться.
Ти загадав?
Я загадав.
Що ти загадав?
Мабуть, те саме, що й ти.
Пора.
Сахаде,
я маю йти.
Куди ти, Атоме?
Національний парк «Едем» зараз надзвичайно небезпечне місце.
Байдуже. Сідаймо!
Але професоре Отяномідзу...
Де сигнал Атома?
Хвилину тому був десь тут...
Ви ж не думаєте, що Плутон міг...
Атом уже не такий слабкий, як ви думаєте.
Бо я викликав у нього неврівноважені емоції.
Докторе Тенмо!
Можливо, Атом убив Плутона.
Але проблема в Борі.
Бора невдовзі знищить Землю. Навіть Атом його не зупинить.
Ми сіли.
Відчиняйте люк!
Професоре, візьміть.
Повітря ззовні сповнене ненависті!
Ненависть Абуллаха витіснила всі інші емоції —
нічого, крім неї, не лишилося.
Бора — це втілена ненависть.
Земля приречена, хто б що не робив.
Це лише теорія.
Ви забагато часу провели в лабораторії.
Треба хоч іноді виходити на повітря.
Теоретично Земля приречена.
Хай де б ми сховалися, нам не вижити.
Але навіть перед лицем смерті, навіть усвідомлюючи свою долю,
ми, люди, не втрачаємо надії до самого кінця.
Як Атом.
Ви видатний учений, докторе Тенмо.
Ви створили Ґодзі, але й Атома теж.
Якого...
Тут нікого нема?
Орхід-Сіті не відповідає!
Ще один потужний землетрус у столиці!
Невже це все через сейсмічну активність у національному парку «Едем»?
Так, і якщо станеться додатковий поштовх...
Додатковий поштовх?
Наприклад, якщо вибухне антипротонна бомба,
тоді Землі...
Треба оголосити надзвичайний стан!
Пане президенте?
Ми тут у безпеці?
Ти ж мене захистиш?
Так, я вас захищу.
А за це...
ти будеш моїм рабом до кінця життя.
Атом.
Атом там унизу?
Він хоче перехопити Бору й антипротонну бомбу.
А він зможе?
Так. Але...
він може не встигнути й розплавиться.
Боро.
Ти мене чуєш, Боро?
Ґезіхт навчив мене, що нічого не народжується з ненависті.
Їй треба покласти край.
Я намагався, але вибору немає.
Знешкодження бомби займе п'ять хвилин.
П'ять хвилин, перш ніж моє тіло почне плавитися.
У теорії це неможливо.
Але я мушу спробувати!
Я тебе захищатиму.
Сахаде...
Атакуймо.
Давай.
Ти помиляєшся.
Ніщо не народжується з ненависті!
Атоме, надішли мені план антипротонної бомби.
-Що? -Швидше!
Створювати квіткові поля —
це було моє покликання.
Мені вже не стати колишнім Сахадом.
Атоме, перекажи, будь ласка, Уран...
Мені було приємно малювати разом з нею.
Я їй дякую.
Сахаде!
Треба евакуюватися! Він може вибухнути будь-якої миті.
Евакуюватися нема сенсу. Якщо він вибухне, Землі кінець.
Атом?
Атоме!
Атоме, подбай про Землю за мене.
Сахаде!
Що це?
Ефект Пельтьє.
Якщо пропустити високу напругу через контакт двох різних металів,
відбувається раптове поглинання тепла,
що призводить до різкого зниження температури.
Гляньте на небо!
Яка краса! Ніби квіткове поле!
Плутон...
Сахад урятував Землю.
Атоме...
Я лише хотів захистити наших громадян.
Захистити їхнє майбутнє.
Це все, що я хотів.
Га?
Щось не так.
Магма заспокоюється.
Вибуху не буде.
Це був Атом? Знову він...
Слава богу. Яке щастя.
Добре, розроблю інший план.
У мене безліч варіантів.
Будь ласка!
Давай знайдемо спосіб процвітати разом, не знищуючи людство!
Хто там?
Ласкаво прошу, Брау-1589.
Почнімо створювати наш новий світ разом.
Такий теплий. І такий слабкий.
Тепер я розумію, Атоме.
Яке розчарування.
Я думала, ти теж піднісся до царства богів, як я.
Це не кінець.
Поки в світі не зникне ненависть,
це не скінчиться...
Професоре, чи настане колись такий день?
Не знаю.
Можемо лише сподіватися.
Монблан,
Норд No2,
Брандо,
Геркулес,
Епсилон,
Ґезіхт
і Сахад...
Я впевнений, вони моляться,
щоб цей день настав.
Усі вони.
Переклад субтитрів: Андрій Кисельов