Downloaded from YTS.MX
Mina damer och herrar, välkomna till scenen:
Official YIFY movies site: YTS.MX
Bert Kreischer!
Ja! Tack!
Tack. Ja.
Du är vacker, herrn.
Tack.
Jag är vacker. Tack, herrn.
Jag är smaltjockare än nånsin.
Jo, jag vet.
Jag är så tjock att mina rövhår knyter ihop sig när jag joggar.
Man märker det inte ens. Det är en upplevelse.
Man tar lite tvål i duschen och försöker "dra kreditkortet".
Men köpet blir nekat. Det är alltså ett rep, mina damer.
Från skinka till skinka.
Det brukar lossna. De flesta håriga män och...
...en del italienskor vet det.
Man använder fingret och... Tills man kommer loss.
Som när man sovit med fläta.
En gång på semester ville det inte lossna.
Jag står i duschen. Jag får panik, för jag måste skita.
Händer inget blir det en Play-Doh-fabrik.
Jag går ut ur duschen och tar min fickkniv. Jag går till min fru.
Jag säger: "Jag måste veta om du är på mitt lag eller inte."
Hon säger: "Jag är på ditt lag."
Min fru är bonnläpp. Jag borde ha nämnt det.
När vi ansökte om äktenskapscertifikat i hennes hemstad
var tredje frågan: "Är ni släkt?"
Jag sa: "Vad skriver vi på trean?"
Kvinnan sa: "E' ni det då?"
"Jag tror inte vi e' det."
"Skriv då 'näe'."
"Jag skriver inte 'näe'. För då e' vi det."
Jag ger min fru kniven och säger: "Vi har problem."
Jag visar henne det drabbade området.
Hon säger: "Varför gjorde du så?"
"Fantastisk fråga, LeeAnn. Alltså...
Vi är ju på semester. Kvinnan vid poolen sa: 'Fläta håret.'
Jag gjorde det inte med flit, pucko.
Börja skära, Sweeney Todd. Snart flödar jag över."
Hon säger: "Näe du."
"Ledsen, bonnläpp, men det e' upp till dig.
Du är enda personen på den här ön som kommer att klippa de här rövhåren."
Jag kan inte be receptionen om en grabb som är stadig på hand.
"Vem klipper era häckar? Han är skicklig."
Hon säger: "Näe, aldrig." Hon lägger ner kniven och sätter på hårfönen
som om det är slutpratat.
"Vill du spela spel? Då gör vi fanimej det."
Jag tar kniven. Jag är fortfarande naken.
Jag sätter mig på sängen, vänd mot henne.
Jag lägger mig och sparkar i luften som en bebis vid ett blöjbyte och låter...
"Bebisen har kink i rövhålet!"
Jag hör inte när mina döttrar kommer in.
Allt jag hör är: "Herregud, pappas vagina!"
De skrämmer skiten ur mig.
Jag hoppar upp naken med en kniv som om två fnask ska råna mig.
LeeAnn fattar noll. Hon ser ståhejet, stänger av fönen och säger:
"Ge hit kniven. Jag skär rövhålet."
Mina döttrar är helt bestörta. "Vad fan håller ni på med?"
De rusar ut. Jag får skäll.
Hon säger: "Bara så du vet, så ska du inte visa kuken för dina döttrar."
"Protest, Amber Heard. Så var det inte.
Ja. Ta tillbaka det, tjejen.
Ja.
För det första såg de inte bara min kuk.
Det hade varit en struntsak.
De såg alltihop. Trilogin. Alla tre våningar.
Rövhål, kuk och pung. Mellanöstern!
För det andra visade jag inte kuken. Jag sa inte: 'Hörrni, tjejer...
Är ni klara med läxorna?
Vi ses i garaget om en kvart. Jag vill visa er nåt.'"
Det var inte ens en schyst kuk. Det störde mig.
Vänta nu. Jag menar inte att den skulle vara stenhård, men...
Ganska hård.
De kan inte börja på college i tron om att deras pappa har en pyttekuk.
Första gången med en kille lär de säga: "Där har vi en kuk! Jävlar!
Min pappa har en penis. Det där är en kuk.
Nåt att dra fram på en fest. Pappas är nåt man visar en sjuksköterska."
De fick se hängkuk.
Jag bara satt där, helt försvarslös.
Som när en val skjuter upp. Bara...
Man vet inte var den börjar, men man vet var den slutar.
Som en pojke som tittar i en brunn. "Vad händer här?"
Vad fan, jag såg min pappa naken. Ofta.
Oft...
Han gick in i duschen med mig för att jag var långsam. Jag gick i nian.
Jag fick panik och gjorde Buffalo Bill-knepet
från När lammen tystnar, bara...
Jag såg mamma naken. Inte ofta, men tillräckligt.
Första gången med en naken tjej sa jag: "Var har du kejsarsnittsärret?"
Min fru är ärlig mot dem.
Hon är fullständigt ärlig, jämt. Häromkvällen åt vi middag.
Då frågar tjejerna: "Har ni tagit droger?" Jag säger: "Är ni snutar, eller?"
Hon svarar bara: "Ja".
"Vad fan?" "Man måste vara ärlig mot tjejerna.
Jag har rökt gräs ett par gånger.
Det var inte min grej.
Jag kräktes. Sen rökte jag inte igen.
Men er pappa har tagit kokain." "Vad fan?
De vill nog inte ha förslag, LeeAnn."
Hon säger: "Berätta för dem. Berätta sanningen."
Jag sa: "Okej, jag har testat kokain.
En gång.
Det var inte min grej.
Jag kräktes. Sen tog jag det inte igen."
Jag hör henne skratta. "Det är lögn. Pappa har tagit mycket kokain."
"Mamma förlorade oskulden som 13-åring. Berätta om det.
Ja. Hon är en hora!"
Hon lutar sig mot mig och säger: "Jag var nästan 14.
Det finns inget att göra i min hemstad förutom att knulla, slåss och kappköra."
"Vem gifte jag mig med? Ricky Bobby?"
"Ledsen om jag inte är pryd som pappa
som bara varit med sex personer. Han förlorade oskulden som 17-åring."
"Alltså, jag har varit med sex kvinnor, inte personer.
Och 17 är normalt."
Men de har redan hört 13. Nu ser de på mig som...
"Fick du hemundervisning?"
Jag säger: "Tretton är den störda åldern här.
Sjutton är normalt. Ledsen om jag inte blev antastad som er mamma.
Jag tillbringade inte gymnasiet på ett pickupflak och skrek: 'Nästa!'"
Jag hatar att jag älskar henne.
Min kompis sålde sitt företag och tjänade storkovan.
Han uppgraderade till en ny fru. Tjugosju år gammal.
Ja. Han tog med henne hem till oss. Han ville stila. "Hon kan inte läsa alls."
Sen gick jag och la mig med min fru. Min gamla fru.
Strumpor på under täcket.
Tröja på. Dubbelslipade brillor. Läsandes en tidskrift.
Hon måste slicka sitt torra finger för att vända blad.
Jag var full.
Jag lutade mig mot henne. Så här är min relation till min fru.
Jag lutade mig mot henne, såg på henne och sa:
"Jag undrar vad jag kan uppgradera till."
Hon såg på mig och sa: "Försök du.
Du skulle vara bortkommen med senaste modellen.
Lukten av ny bil och en startknapp."
Jag sa: "Ja, jag har haft en rishög för länge."
Har ni fått er fru nära en orgasm och sett den försvinna?
Hon är så nära...
Sen hoppar katten upp på sängen. "Ska vi knulla bruttan?"
"För helvete, Gus. Stick härifrån."
"Låt mig köra. Ett, två, tre. Så gör man. Herrejävlar!"
Jag är så snabb att en gång när jag fick orgasm, så skrattade hon.
"Jävlar, det hade du inte kunnat få aids av."
Ja. Hon är en mobbare.
En jävla mobbare. Hon suger inte av mig. Åh nej!
Hon leker med mig.
Hon fattar min kuk.
Hon stirrar på mig, bara...
"Är den här på?"
Fattar ni hur knäckande det är att tvingas fejka ett skratt
för att bli avsugen
som komiker?
Min vän Tom sa: "Det skulle knäcka mig helt.
Vet du vad jag skulle göra om jag fick suga din kuk?"
Jag sa: "Snälla, säg."
"Jag skulle respektera dig som komiker och ge dig nyskapande stoff varje gång."
Jag sa: "Som vadå?"
Han tvekade inte. "Jag skulle ta din kuk och säga:
'I det här speciella avsnittet av Man v. Food.
En man tar en kuk i munnen tills den exploderar.'"
Vi skrattade så vi grät.
En månad senare ligger jag i sängen med min fru.
Hon ska suga av mig. Jag har helt glömt samtalet med Tom...
...tills hon...
...knackar på min kuk och jag börjar skratta hysteriskt.
Hon säger: "Äntligen fattar du." Jag säger: "Va?"
"Skämtet. Det är en mikrofon."
"Trodde du att jag inte fattade det?"
"Du skrattar ju inte." "För att det inte är kul."
Hon säger: "Varför skrattar du nu, då?" Jag säger: "Jag tänker på Tom.
Han är bättre på det här än du."
Hon har gjort mina döttrar till mobbare. Ja. Vi såg på en dokumentär om Gandhi.
Allt jag sa var: "Jag fattar inte hungerstrejken."
Min dotter Georgia såg på mig och sa: "Det menar du inte."
De kallar mig inte pappa. De har smeknamn som Klumpen.
Eller Foster. De kallar mig Foster.
Ett smeknamn använde de bakom ryggen på mig i två år.
En kväll äter vi ute. LeeAnn skickar ett sms.
Båda tjejerna fnissar. "Den var kul, mamma."
Jag säger: "Vadå?" De säger: "Du skulle inte fatta."
Jag säger: "Jag är fanimej roligast vid bordet.
Min humor betalar för middagen och tänderna. Testa mig."
Ila säger: "Du lär inte skratta."
Jag går på toa och skyndar mig. Jag ser över Ilas axel. Hon är långsam.
Jag får se ett antal foton på mig,
och konversationen heter "Lilla valrossen".
Det knyter sig i magen. Jag frågar: "Vad fan är Lilla valrossen?"
De stelnar till. "Frågan är inte vad Lilla valrossen är,
utan vem Lilla valrossen är."
Jag säger: "Vem fan är Lilla valrossen?"
Ila säger: "Du vet nog vem Lilla valrossen är."
Georgia säger: "Lugna dig. När du tar på dig finkläder tycker mamma
att du ser ut som en liten valross som försöker rymma från zoo."
Jag ser på LeeAnn. Hon säger: "Lugna dig. Du beter dig som en liten valross."
Jag säger: "Det gör jag inte."
Då kommer servitrisen. "Dubbel Tito's med sodavatten utan lime?"
Helt omedvetet gör jag...
Ila tar fram mobilen. "Lilla valrossen älskar vodka." Klick.
Jag ska förgöra dem.
Mina döttrar är jävligt korkade. En gång campade vi.
Hela familjen campar. Mitt ute i ingenstans.
På kvällen grillar tjejerna marshmallows.
LeeAnn städar vid tältet. Jag dricker hembränt.
Klockan tio på kvällen hör vi ett skottljud. Bara...
Vi stelnar till. LeeAnn är bonnläpp och säger "Nån fick sin mens" eller nåt.
Så mycket bonnläpp är hon inte ens, men hon hatar den här dialekten.
Så den kommer förvärras under showen.
Vi har hört ett skott och sitter som förstenade.
Ingen säger ett ord på tio sekunder.
Sen hör vi ännu ett skott.
Min dotter Ila drar ut sin marshmallow ur brasan,
ser självsäkert på oss och säger: "Jamen...
Då är det inget självmord."
Jag säger: "Tack, Matlock."
"Två skott, pappa." "Jag fattar hur du tänker, smartskalle."
Hon sprider sin dumhet till en.
En gång i bilen sitter Georgia fram, och jag kör. Ila sitter i baksätet.
Vi kör förbi en skylt som lyder: "Dövt barn."
Genast hör jag ljushuvudet börja spraka där bak.
Ila säger till sig själv: "Det är ju rasistiskt."
Jag säger: "Nej. Det är inte rasism."
Georgia säger: "De sätter upp skylten,
så att vi ska förstå att vi ska skruva ner bilradion här."
Jag säger: "Vad fan?
Nej, prata klart. Jag vill höra slutet."
"Så att vi inte påminner dem om att vi kan höra, väl?"
Jag säger: "Nej. Fan, du är dummare än hon.
Nej, Georgia. Det är inte därför de sätter upp den.
Man ska veta att det finns barn som kanske inte hör ens bil."
Då lutar sig Ila fram och säger: "Är döva barn som vapen?
Måste man registrera dem?"
Jag undrar vad hon snackar om.
"Men pappa, hur vet de var de ska sätta skyltarna?"
Nu sitter jag i framsätet på den här pajasbilen
och frågar mig själv:
"Hur vet de var de ska sätta skyltarna?"
Man ska inte sammanföra oss två. Det blir bara problem.
Vi är jävligt korkade och har dålig impulskontroll.
Vi var på Georgias körkonsert.
Fyra timmar lång, bara för att måla upp en bild.
Fyra timmar med körsång. LeeAnn är inte ens i rummet.
Hon säljer bakverk och snackar med vänner i fyra timmar.
Ila och jag måste sitta längst fram i fyra timmar.
Hon har helkul. Ila och jag blir rövknullade.
Efter två timmars konsert kommer körledaren ut
och säger att de ska auktionerna ut ett lån av skolans snömaskin.
Man börjar på 50 dollar. Jag känner Ila skaka som en pundare.
"Vad är det med dig?" Hon säger: "Foster...
Vi behöver snömaskinen."
Jag säger: "Vi ska vinna den jävla snömaskinen."
"Ska jag fråga mamma?" "Ge fan i den subban, hon är inte här.
Jag är också förälder. Jag kan bestämma."
Hon frågar: "Har vi 50 dollar?" Jag svarar: "Utan din mamma på plats
har vi pengar att dumslösa.
Se på nu. Jag tänker bjuda på storkuksvibbar."
Jag reser mig. Läraren blir till sig. "Får jag 50 dollar?"
Jag säger: "Raring, nu skippar vi allt trams. Vi säger 500."
Alla blir som tokiga. Jag sätter mig ner. Ila sitter och skakar.
"Vad är det med dig?" "Du bjöd precis på storkuksvibbar, pappa!"
Skrattet dör ut. En pappa där bak skrattar fortfarande.
"Fan, vi har ett problem."
Ila säger: "Vadå?"
"En till alkoholiserad pappa vill vara med i leken.
Det här blir en lång kväll."
Snubben där bak reser sig fort: "550!"
Hela rummet låter: "Åh..."
Förutom min dotter som slår mig på benet. "Ställ dig upp och var en man.
Säg 600 till honom, pappa."
"Nej, gumman. Så ska vi inte göra.
Nu slår vi till med praktfinten."
"Vadå?" Jag säger: "Du reser dig och säger 600.
Sen vänder du dig om och blinkar åt honom."
Nu har hon blivit en liten valross.
"Får jag göra så?" "Gör du inte så, sover du utomhus."
Ettusen föräldrar fick se en femteklassare resa sig upp längst fram.
Jag visste inte att hon var nervös eller att hon inte kunde blinka.
Vem fan kan inte blinka?
Hon vänder sig darrande om, hittar killen och säger:
"600 dollar!" Sen får hon ett krampanfall
när hon försöker blinka.
Hon sätter sig. "Hur skötte jag mig, pappa?"
Jag svarar: "Du bjöd precis på storkuksvibbar."
Gubben där bak håller på att bli galen.
Han reser sig och säger: "Lilltjejen, 700 dollar."
Jag tänker: "Ger du dig på min dotter?"
Jag reser mig, stirrar på honom och säger: "800!"
Ila reser sig. "900!"
"Du bjuder mot mig, din jävla idiot."
Hon ler brett. "Slå till med praktfinten, pappa."
Vi vann snömaskinen för 1 800 dollar.
Ja.
Jag hamnade i klistret.
Det gjorde jag. Mitt uppförande var diskutabelt.
Jag vet inte om det beror på mig eller på att jag bor i L.A.
Om jag bodde här skulle jag nog vara en rätt normal pappa.
Rentav progressiv.
Men i L.A. är jag ett problem.
Dags för en historia. Låt den inte färgas av era politiska ståndpunkter.
Lyssna på historien och ta den för vad den är.
Då så.
När Ila slutade femman hade de en dansuppvisning.
De lärde barnen foxtrot i femman.
Vi föräldrar ska få se barnen dansa foxtrot på scen.
Vi ska gå ut, äta mjölk och kakor på morgonen, sen är det slut.
Vi dyker upp vid åtta. Barnen är inte på scenen, utan framför den.
Läraren står bredvid. Hon gråter. Föräldrarna är rasande.
Det är kalabalik.
De tar ut föräldrarna. Läraren vänder sig till oss.
"Jag...
Jag kan bara be om ursäkt.
Det jag har gjort är fruktansvärt.
Och om ni låter mig behålla mitt jobb kommer jag att bättra mig."
Jag tänker: "Nån har knullat ett barn."
Jag stretchar för att göra high five med en femteklassare.
Och hon säger:
"För två veckor sen, inför den här dansen,
tog jag era barns kön för givna och parade ihop dem pojke-flicka.
Nu förstår jag vilket oerhört misstag jag har begått,
och om ni låter mig, ska jag visa er att jag inte är så hemsk som ni tror."
Vänta nu. Jag vill få det här sagt för säkerhets skull.
Jag vill att vartenda barn i den här världen
ska känna sig helsuverän hela tiden.
Jag gör allt jag kan för att det ska bli så.
Men det är femman, eller hur?
Det är morgon. Vi är bakis. Dags att gå vidare.
Jag tror vi är klara. Allt är lugnt. Hon är förlåten.
Första föräldern reser sig.
"Jag heter Jennifer. Mina pronomen är hon/henne."
Jag tänker: "Jävlar också.
Det här bådar inte gott."
Hon säger...
"Vårt hushåll är starkt engagerade. Vi har familjemedlemmar som berörs.
Du ska veta att jag hör din ursäkt, men den är ytlig.
Handlingar väger tyngre än ord, så om du jobbar kvar måste du bättra dig."
Sen sätter hon sig. Jag vet inte om ni vet hur det här funkar,
men nästa förälder måste liberaltrumfa den första.
Man kan inte vara loj för då framstår man som Alex Jones. "Grodor är gay!"
Man går laget runt. Alla går hårt åt den här bruden.
Och läraren finner sig i det tills det blir LeeAnns och min tur.
Jag säger: "Jag sköter det." LeeAnn säger: "Snälla låt bli."
Jag sa: "Hej, jag heter Bert. Jag är Ilas... förälder.
Först och främst, så går de i femman. Ingen lär fingerpulla i en Jetta ikväll."
Det är morgon, så nu lyssnar alla.
Jag säger: "Som Ilas förälder
är det givet att jag inte bryr mig
om mitt barn dansar med en pojke eller en flicka.
Jag tänker göra allt jag kan för att älska henne och stötta henne."
Ja.
"Bara hen är vit."
Hur fan avstår man från det skämtet?
Det är ju givet! Klockan är åtta. De är inte beredda på det.
Pronomenföräldrarna går fanimej i taket.
LeeAnn hoppar upp. "Han är komiker!"
De säger: "Hör ni dialekten? De är rasister!"
Ni ska få höra det värsta.
Det var när LeeAnn och jag gick på en vinprovning med lotteri.
Det är en tisdagskväll.
LeeAnn kör bilen dit. Hon säger: "Nu blir vi inte packade."
Jag säger: "För sent!"
Jag har druckit i duschen
Det är en tisdagskväll. Jag tänker fanimej bli hög.
Jag har en cannabispipa i fickan. Det blir åka av.
Vi kommer fram. Min första vinprovning. Vi får inga stora glas.
Vi får pytteglas, som om Michael Jackson ska slicka oss i röven.
Jag tror att det var så han gjorde.
Jag slopar vinprovningen och hittar papporna.
Tio pappor vid scenen. De har redan köpt vin.
De har korkat upp och dricker som om det är Game of Thrones.
En pappa har en "Austin 3:16"-tröja, så dit ska jag.
Jag går bort till dem och slänger käft.
Jag tar mig till lotteriet sent på kvällen.
Min vän Darren Turbow sköter lotteriet. Jag säger: "Yo. Vad har du i potten?"
"Jag har bara sålt 40 lotter." "Kassa priser, eller?"
"Nej, jag har 12 toppenpriser." "Skitsnack. Varför köper ingen lotter?"
"Föräldrarna fick veta att intäkterna går till en mindre bemedlad skola.
De vill inte pröjsa för andras barn. Då köper de hellre vin."
Jag säger: "Menar du allvar?" Han säger: "Jag tror det."
Jag säger: "Okej.
Hur många vill du sälja?" "Sjuhundra är vårt mål."
Jag säger: "Schyst. Jag tar 660."
"Menar du allvar?" "Ja, men stäng lotteriet nu."
"Bert, då lär du vinna många av priserna." "Darren, jag vill vinna allihop."
"Men då lär en del föräldrar bli upprörda."
"Blir de inte det, blir jag knäckt.
Vill du dra in pengarna eller inte?"
"Jag vill dra in pengarna." "Ge mig 660 lotter.
Stäng lotteriet nu och berätta inte det här för nån."
"LeeAnn, då?" "Absolut inte för henne."
Han tog med mig längst bak i en vinbar
och påbörjade ett fniss som varade hela kvällen medan han rev av...
...sexhundrasextio lotter.
När han gav mig dem skakade han som om han sålde droger i nian.
Jag rev av första och sista lotten.
Jag sa: "Darren, allt däremellan vet du att jag har."
Jag har aldrig varit så taggad på nån annan händelse i hela mitt liv.
Mina barns födslar?
Jag valde bordet längst från scenen där de ropade ut numren
och planerade min triumfrutt.
Jag höll i två lotter. LeeAnn kom dit. "Köpte du lotter?" "Ett par."
Han ropade ut första numret. Jag flög nästan ur skorna.
Jag sa: "Åh, det är jag!"
Jag gick in i alla föräldrarna på vägen dit. "Åh, förlåt.
Jag vann. Jag har vinstlotten.
Det finns 12 priser, och jag vann det första!
Bert Kreischer! Ja, så heter jag. Förlåt!"
Jag hämtar priset. De tio fulla pappor är där.
"Vad vann du, Bert?" Jag säger: "Det är en Fitbit.
Jag ska räkna mina steg ikväll."
Åter vid bordet ser jag på LeeAnn. "Gör plats, för fan."
Han ropar ut nästa nummer. Jag säger: "Jävlar!
Det är ju jag igen!"
Jag börjar gå. Helt oombedd ställer sig min fru på barstolens fotstöd
och ropar ut till vinbaren: "Min make är världens tursammaste kille!
Jag svär vid Gud! Det skulle inte överraska mig om han vann alla priserna."
Jag står på scenen och säger: "Från hennes mun till Guds öron."
De tio fulla pappor undrar: "Vad vann du?" "Vet inte och bryr mig inte."
Sen säger jag: "Ropa ut nästa nummer, Darren."
Han ropar ut det. Jag ser på LeeAnn och säger: "Bingo, bitch!
Kungen är tillbaka!"
Nu stirrar jag på föräldrarna. "Vad vann jag, Darren?"
Han skrattar så han gråter och säger: "Diamantörhängen."
Jag säger: "Ta hål i mina öron och kalla mig Caitlyn."
Jag står på scen och sätter in diamanter i mina gymnasiehål
när jag märker att stämningen i rummet ändras.
Det börjar längst bak med ett gäng som samlats runt rektorn som ropar:
"Kolla hans lotter!"
Jag skriker tillbaka: "Lägg dig inte i!"
Det uppskattar hon inte.
Nu rusar hon upp på scen.
"Jag ser tre priser, men bara två lotter. Jag vill se hans lotter."
Darren Turbow skrattar för mycket för att göra nåt.
Jag märker hur hela rummet stannar upp.
Killarna i köket lagar inte längre mat.
De tittar ut ur det smala fönstret och...
Bartendern som blandar en drink saktar ner så det hörs, bara...
De tio fulla papporna som trodde på mig
ser nu på mig som om jag svikit dem.
Som ett barn ser på sin hjälte och säger: "Säg att det inte är sant, O.J."
Jag låter rummet vänta...
...medan jag sticker ner händerna i fickorna
och fattar tag i 658 lotter som om de var en hetsig skallerorm,
kastar upp dem i luften och ropar: "Där fick ni så ni teg, era jävlar!"
Alla blir helt jävla galna.
De tio fulla papporna bankar i borden. "Nu kör vi för fan!"
Rektorn är ursinnig. Jag ser på LeeAnn. Hon skrattar inte.
Rektorn ser det och går genast till min fru.
Hon säger ilsket: "Du måste få honom att sluta på en gång."
Utan minsta tvekan tar min fru ett andetag och säger:
"Sötnos, han har inte ens börjat.
Det är nio priser kvar och han har fortfarande tröjan på.
Det kommer bli värre."
Sen sveper min fru sitt vin och säger: "Ropa ut nästa nummer, Darren."
Vid fjärde priset åker tröjan av.
Vid femte priset åker Steve Austins tröja av.
Vid sjätte priset säger en mamma där bak lite för högt: "Vem fan är han?"
Och då svarar bartendern: "Han är för fan The Machine!"
Vid elfte priset var rummet splittrat.
Antingen älskade man det som pågick,
som de tio fulla papporna och bartendern,
eller så hatade man det. Och de som hatade det
omringade nu scenen och protesterade mot lotteriet.
De här Kapitolium-stormarna...
...var missnöjda med hur deras dag utvecklats och tänkte...
När han ropade ut tolfte priset visste jag vad jag måste göra.
Jag måste köra "Sug på den".
Sug på den!
Tjugo stycken, hela laget runt. "Sug på den!
Sug!"
Jag var redo. Det var min uppgift.
När han ropade ut numret, och jag skulle köra "Sug på den"
insåg jag att jag inte hade lotten.
Jaså, blev ni upprörda?
De tio fulla papporna bankade i bordet och ropade: "Omräkning!"
De som hatade mig hånade mig så högt de bara kunde.
"Du fick vad du förtjänade, tjockis!"
"På med tröjan, din nolla! Du är en nolla!"
De var så högljudda att jag knappt kunde höra min fru ropa:
"Det är ju jag!"
Vi vann samtliga 12 priser.
Resten av kvällen var jag berusad och barmagad med hål i öronen
och gick runt med mina 11 priser till föräldrar och sa: "Vad vann ni?
Just ja, jag vann allt. Glömde det."
Det bästa med den historien är att LeeAnn fattade.
Att hon fattade... Hon fattar inte alltid det roliga.
Vissa saker bara...
Januari 2020.
Jag flyger med min fru till Burlington i Vermont.
Vi får ett sms från min kompis Tom Segura. Och... Ja.
Om ni inte vet vem han är,
så är han en ståuppkomiker som inte kan göra så där.
Jo...
Den enkla rörelsen.
Den lilla rörelsen skulle få benet att explodera.
Armen skulle brytas mitt itu och börja snurra runt.
Helgalet.
Värsta rasisten. Jo, han sa... Ja.
Värsta nazistbeundraren. Hur som helst...
Tom skickar ett gruppsms till LeeAnn och mig:
"Jag vet inte om ni har hört om det nya coronaviruset,
men det är på riktigt, och jag har läst en artikel i L.A. Times.
Det är ett utbrott i ert område.
Här är en länk till artikeln. Ni kanske ska läsa."
Det är januari 2020. Jag får panik.
Jag har hört om det, men i vårt område? Så jag klickade på länken.
Jag vet inte om ni fick den.
Men det var ingen artikel.
Det var en bild av en svart man
som satt naken på en säng och bara...
Jag ser bilden och skrattar. Det är ju roligt.
Jag dricker upp min dubbla whisky med is. En massa is.
Jag tuppar av och vaknar i Burlington till en uppjagad fru.
Hon säger: "Fick du sms:et från Tommy?"
"Ja."
Hon säger: "Jävligt skrämmande."
Jag säger: "Det är nog rasistiskt att säga så.
Det är mer än jag kan ta emot, men ändå."
"Nej, det har nått vårt område."
"Klickade du på länken?"
"Jag hann inte. Stewarden fick mig att lägga undan mobilen."
"Du måste klicka på länken."
Hon säger: "Är det illa?" "Värre än du tror."
Sen ser jag den här kvinnan trycka på länken.
Och bilden av mannen, som passande nog heter Wood,
dyker upp på skärmen. Hon ser den och säger
"Åh nej" och sveper bort den.
Min fru ogillar att se stora kukar. Så...
Tack och lov.
Hon ser förvirrat på mig. Nu skrattar jag.
Hon klickar på länken igen.
Det var säkert ett användarfel.
Samma bild dyker upp, men nu ser jag hur hon försöker skrolla
som om hon ska hitta en artikel i anslutning till den där bilden.
Hon hittar ingen artikel och sveper bort sidan. Hon klickar en tredje gång.
Nu skrattar jag så att jag gråter.
"Vad är så himla kul? Min mobil är trasig."
Jag säger: "Det är ett skämt."
"Vadå?" "Vad menar du med 'vadå'?
Det är en bild. Du väntade dig en artikel, men får se en jättekuk. Ett skämt."
Hon säger: "Inte roligt."
"Jag håller inte med.
Jag såg dig öppna den tre gånger. Roligare för var gång."
Hennes uppsyn bleknar, och hon säger: "Det är inte roligt.
Jag skickade den till mammorna på Georgias skola."
Jag säger: "Du har rätt. Det är inte roligt. Det är fanimej episkt!"
Jag tar hennes mobil och läser mammornas svar.
Bäst var de coola mammorna som skrev: "Hoppas mitt hus står pall."
Nån skrev: "Min niondeklassare är inte redo för det."
Vår vän Lynn Gruzen skrev: "Säkert att det är coronan?
Jag hade nog den på college."
Sen blir hon ännu blekare. "Jag skickade den till flickorna."
Jag ringer Georgia.
"Mamma skickade en länk till dig. Såg du den?"
"Jag kan inte få den osedd.
Jag var på softbollen. Jag öppnade den framför tränaren."
Jag säger: "Vad sa tränaren?"
"Att vi behöver en sån till slagträningen."
"Och syrran?" Hon kastar mobilen till Ila.
"Mamma skickade en länk. Såg du den?" "Det gjorde jag."
"Vad tyckte du?" "Intressant artikel."
Mina döttrar har riktigt störd humor.
Ett år fick Georgia ett mediumbesök på födelsedagen.
Hon ska berätta för henne och kompisarna om deras tidigare liv.
Damen kommer hem till oss. Hon är 100 år.
Hon sätter sig mittemot Georgia och kompisarna.
Ila och jag sitter på kanten.
Hon säger: "Då så. Vem är födelsedagsflickan?"
Ila knuffar till mig. "Vilket jäkla medium."
Georgia säger: "Det är jag."
Hon räcker fram handen, och damen säger: "Okej.
I ett tidigare liv var du general i ett stort krig.
Du var ansvarig för 257 mannars död.
Deras själar kommer att hemsöka dig till dagen du dör."
Ila börjar:
Har den äran idag
Den allra bästa är från en av Georgias födelsedagar.
Tjejerna säger: "Vi vill till ett escape room."
Jag säger: "Båda snillena?
Ska ni samla era 80 IQ-poäng och se vad som händer i ett rum?
Nu får ni fan ge er!"
"Du ska följa med." "Vill ni lägga till droger och alkohol?
Smart tänkt."
De säger: "Nej, du och farfar." Jag säger: "Nu avbryter jag er.
Min pappa och jag är inte bra på att samarbeta.
Okej? Det kommer inte att sluta bra. Det kommer att sluta hemskt."
Båda ser på mig och säger: "Ja, vi vet."
Jag säger: "Va?" Georgia säger: "Jag önskar mig det.
Att se farfar snedtända och dig få panik."
"Okej, han är billig. Jag ringer."
Jag ringer pappa. Min pappa är 75 år, bor i Tampa och hör allt sämre.
"Hej, pappa. När ni är i L.A.
vill tjejerna gå på ett escape room." Han säger: "Våldtäktsrum?"
"Ja, pappa. Det är deras önskan.
De vill bli våldtagna. Alla vi tillsammans.
Efteråt ska vi till Cheesecake Factory om ni vill hänga på.
Nej, pappa. Ett escape room."
Han säger: "Vad fan är ett escape room?"
Och jag hör mamma i deras kök: "Ja! Dit ska vi!
Jag har sett det på nätet. Dit ska vi.
Jag har alltid undrat hur jag klarar en kidnappning."
Pappa säger: "Lugna dig. Dit ska vi inte. Vad är ett escape room?"
Mamma säger: "De slänger in en i en skåpbil."
"Lyssna inte på mamma, pappa."
"Det är ett rum där vi betalar några ungdomar 200 dollar.
De låser in oss, och vi måste lyckas ta oss ut."
Han är tyst en stund och säger sen:
"Ge mig 50 dollar. Jag låser in barnen i en bil."
Mamma tar mobilen och säger: "Ja, säg till barnbarnen att vi kommer.
De kan räkna med oss. Ska vi klä oss i läder?"
"Lugna dig, mamma."
Så vi åker dit. Jag, min fru, mina föräldrar och mina döttrar.
Vi åker alla dit. Det är nu det börjar slå fel.
När vi kör dit... Ni vet hur escape rooms brukar ligga i köpcentrum?
Det här låg i en snubbes hus.
Han hade gjort om alla sina rum till escape rooms
i stil med John Wayne Gacy.
Vi kör in i kvarteret. Pappa säger: "Kommer fan inte på tal."
Georgia säger: "Det ska vara otäckt." Han säger: "Jag skiter på mig."
Vi ser ett svartmålat hus utan anlagd trädgård.
LeeAnn säger: "Där är det nog." Pappa säger: "Kör vidare."
Vi kliver ut och knackar på dörren. Snubben spelar redan sin roll.
Oj!
Vi är i L.A. Killen är skicklig.
Han har sidenrock, handduk runt huvudet och klappar en liten kisse. Han säger...
"Har ni sett min mor?"
Pappa fattar min hand. "Vad fan sa han?"
"Han letar efter sin mor." "Säg att hans mor kan suga min kuk."
Pappa undrar om det är på riktigt.
"Det är en del av rummet. Spela med."
Killen säger: "Ska jag visa er mitt hus?"
Mamma säger: "Ja, gärna. Vad heter din mamma?
Hur gammal är hon? Var gick du på college? Anteckna allt."
Vi blir runtvisade. Kvinnorna gillar det, och pappa rackar ner på killen.
Han säger: "Han luktar skitilla.
Jag tror fanimej att han bor här.
Vad är det för jävla galning som bor nånstans där alla rum är...
Han åt nyss lunch.
Han äter mac n' cheese med kaffe. Vem fan dricker kaffe...
Svart kaffe med mac n' cheese? Han har säkert IBS."
Jag säger: "Jag tror inte det är bra ledtrådar."
Killen kommer in. "Vill ni se mors rum?" Pappa säger: "Fan heller."
Mamma säger: "Det vill vi."
"Mor tillåter inga bilnycklar, mobiler eller plånböcker,
så töm fickorna och lägg allt på köksbordet."
Och som en fårskock säger vi: "Okej."
Vi tömmer våra fickor.
Vi går in i rummet.
Så fort jag klivit in hör jag hur dörren stängs och låses bakom mig.
Och jag får en panikattack.
Det första jag tänker är:
"Han frågade inte efter våra namn.
Vi gav honom inget kreditkort.
Vi skrev inte på nån ansvarsfriskrivning.
Vi kollade inte ens adressen.
Vi såg bara ett skumt hus i ett kvarter
och knackade på.
Han nämnde ett problem och vi bara: 'Scooby-Doo-gänget löser det.'
Och nu är vi inlåsta här."
Pappa säger: "Berätta vad som gick fel i den här historien.
Ledde du precis in din familj i en seriemördares hus?"
Georgia säger: "Farfar, är det inte läskigt?" Han säger: "Du anar inte.
Ni två säljs till de jävla albanerna ikväll.
Ni får jobba i ett tjetjenskt horhus för evigt."
Ila säger: "Farfar, hur tar vi oss ut?" Han säger: "Jag får nog suga av killen.
Nån måste suga av honom. Jag nominerar er puckopappa."
Mamma frågar: "Kommer han binda fast oss?" Pappa säger: "Håll käften, Maggie!
Din puckoson har lett oss in i huset till en seriemördare
som luktar skitilla. Kände ni hans lukt?
Den kanske beror på att han äter mac n' cheese med kaffe."
Killen säger: "Jag kan höra dig."
Nu har jag en fullt utvecklad ångestattack,
och hos mig sätter de sig på magen och jag måste skita omedelbart.
Jag spanar efter en vas eller nåt att skita i.
Pappa känner mig alldeles för väl. "Nej för fan!
Som på tennislägret. Han kommer att skita i krukväxten.
Det jävla puckot har lett oss in i en seriemördares hus,
och så ska han skita i mammans rum?"
Mina döttrar skuttar av glädje.
Min fru är helgrym. Hon har löst fyra ledtrådar själv.
Hon drar i en spak under bordet. Lamporna släcks.
Vi hör två skrik och en duns.
Lamporna tänds.
Jag håller båda mina döttrar som en mänsklig sköld.
Min mamma sitter på golvet i en koffert.
"Din pappa puttade in mig i väggen!"
Pappa säger: "Hon ljuger. Hon ramlade."
Killen säger: "Jag såg. Han puttade henne."
LeeAnn löser två ledtrådar till och en lucka öppnas i väggen
till ett kryputrymme som är 60 gånger 90 cm stort
längs hela väggen och in i ett annat rum.
Mamma sticker in huvudet, drar ut det och säger...
"Vi borde alla gå in i väggen."
Pappa säger: "Du först."
Hon går in i väggen, och han säger: "Skit i henne.
Skönt! Hon behövdes inte."
LeeAnn går in i väggen. Han säger: "Där försvann hjärnan i gänget.
Jag är fast med er tre puckon. In i väggen."
Jag säger: "Jag vägrar." Georgia säger: "Få in pappa i väggen."
"Jag har klaustrofobi."
Ila säger: "Vad har julen med saken att göra?"
"Håll käften för fan, Ila!"
Pappa säger: "Polarn, dåliga nyheter. Du ska in i den jävla väggen.
Flickor, ni går först.
Gubben, sen går jag bakom dig. Blunda och lyssna på min röst.
Jag ska lotsa dig genom väggen. Och tro mig,
om du stannar upp, manglar jag dig genom den jävla väggen.
Nu går vi för fan."
Vi går in i väggen. Mina döttrar, jag och min pappa.
Jag lyssnar på hans röst som när jag spelade baseboll som barn.
"Vi fixar det, gubben.
Vi klarar allt.
Lyssna på min röst. Vi klarar det. Vi är ett team."
Jo...
Jag vet inte om det berodde
på vinkeln på min kropp...
...på ångesten
som låg på lut i magen
eller på att jag ålade mig fram på alla fyra...
...men jag släppte en hittills okänd virusfis.
En sån fis som far ut som varm andedräkt.
En sån fis som tränger ut som en förbannelse ur en mumies sarkofag.
En sån fis som bränner ens rövhål. Luften i sig bränner ens rövhål.
Man tänker: "Det var luft. Jag kommer skita blod sen."
Jag släpper ut den i pappas mun som en mänsklig tusenfoting.
Han går från stöttande till svinig fort. "Vi fixar det här, gubben! Vi klarar...
Fan. Fortsätt framåt.
Vi klarar vad som... Vad fan?
Vi har nog stött på ett dött djur.
Det är nog asbest.
Det svider i ögonen. Fortsätt.
Det är som i tunneln från Nyckeln till frihet.
Varför går du inte?
Det tränger in i min hud.
Det bränner mina klä...
Gå, skithög!"
Jag vänder mig om. "Jag kan inte. Jag måste skita."
"Var det du som gjorde det? Jag tror att du har gett mig cancer.
Jag känner smaken i kindtänderna. Fortsätt!"
Mina döttrar kommer farande ut ur väggen, lyckligare än nånsin förut.
De går till min mamma. "Farmor, nu händer det."
Jag kommer ut. "Farmor, gubben är inte glad."
Pappa kommer ut ur väggen som Saddam Hussein ur en håla.
"Skithög! Satjävel!
Fan! Du ska till en jävla läkare!
Det är inte friskt. Han skiter som din sida av släkten, Maggie.
Du måste göra en koloskopi.
Det är det som är felet. Var fan är din fru?"
LeeAnn kommer ner från innertaket
och säger: "Jag har nog löst vårt escape room, Albert.
Försök öppna en dörr." "I helvete heller!"
Han greppar första dörrhandtaget av tre på väggen. Det rubbas inte. Det är låst.
Mina döttrar står med korsade ben. De kissar snart på sig.
Han har nått nio på en skala. "Satjävel!"
Han tar tag i nästa dörr. Inget. "Skithög!"
Han tar tag i den tredje dörren, och när den far upp
vänder han ryggen mot dörren, tittar på oss och säger:
"Äntligen, för fan!"
Han ser inte vad vi ser,
vilket är en 90-årig kvinna
som sitter i nattlinnet i en garderob. Hon har suttit där i 45 minuter.
Jag vet inte vem som är räddast, hon eller vi.
Hon försöker vänja sig vid ljuset och komma ihåg sin replik. Hon låter...
Pappa stänger dörren,
trycker hälen mot den och säger: "In i väggen igen, allihop!"
Mina tjejer ligger nu på golvet.
Georgia ser på mig och säger: "Det är bättre än jag nånsin kunde trott!"
Pappa ser på mig och säger: "Vad fan snackar de om?"
"Pappa, du lär inte gilla det här.
Enda skälet till att de ville ha med dig
är det som sker just nu."
"Att vi löser vårt escape room?"
"Nej. Att få se dig snedtända."
Han står kvar med hälen mot dörren.
Han tittar runt som om han söker nån att älska.
Han stannar vid mina döttrar och frågar: "Ville ni det här?
Det här är vad ni ville."
Han ser på sin klocka och säger:
"Enligt min Apple Watch har jag 154 i puls.
Jag är 75 år gammal, mina damer.
Jag tar nio olika mediciner.
Jag har högt blodtryck, högt kolesterol. Er pappa sket mig precis i munnen!
Och gamla tanten från Titanic sitter inlåst i en garderob!
Var det det här ni ville?"
Ila ser på Georgia och börjar:
Har den äran till dig
Omaha!
Tack!
Undertexter: Anna Johansson