Már csak 98 napom van hátra!
Kutassátok át! Senki se maradjon életben!
És most fejezzétek be, amit Berk elkezdett!
Üljetek a számítógéphez!
- Mozgás! - Nem!
Mit beszélsz, Semavi? A zsaruk perceken belül lerohannak.
Senki nem tesz semmit, míg azt nem mondom.
- Semavi! - Semavi!
- Állj! - Semavi!
- Állj! Ne! - Semavi!
- Elég! Ne! - Semavi!
- Ne! - Semavi!
Elég!
Hagyjátok abba!
Elég! Ne!
Állj!
Elég!
Állj!
Felügyelő!
Beszélj!
Túl sokan megsebesültek. Túl sokan meghaltak, felügyelő!
Nem akarok még több sebesültet.
Akkor megadod magad?
TITOKZATOS ÜZENETEK
MINDENHATÓ - FENSÉGES HATALMAS - HALÁLBA KÜLDŐ
A LEGNAGYOBB
Semavi!
Tényleg megadjuk magunkat?
Elég volt. Többé egy karcolás sem esik senkin.
Mit beszélsz?
Minden, amit tettünk,
az emberek, akik hisznek bennünk, az ár, amit fizettünk…
Mindez a semmiért volt?
A semmiért!
A semmiért.
Ő már nincs velem!
Soha nem is volt!
Allah nincs velünk!
Gökhan!
Vége van.
Mind elmehettek.
Sőt, elküldelek!
Nem mennek sehová!
És én sem.
Nem fogok megfutamodni, mint te.
Parancsnok…
Azt mondtam, vége!
Ebből nincs kiút.
Mindig van. Csak meg kell találni.
És ha nem találod meg, akkor magad törsz utat.
Akkor is, ha nincs kiút,
akkor is, ha megölnek,
én nem fordulok vissza.
Úgy csinálom végig, mint egy igazi harcos.
Harcolva halok meg, Semavi!
Ali Cemal…
Ez nem háború.
És mi nem vagyunk harcosok.
Mondtam, hogy minden hazugság volt. Vége.
Ne hagyd, hogy még többen meghaljanak! Fejezd be!
Talán neked ez nem háború, Gökhan.
De Semavinak az.
És én az utolsó leheletemig harcolok a Semaviért, akiben hiszek.
És most…
azonnal kapcsoljátok be Kübrát!
Csináljátok, a fenébe is!
Gökhan!
Semavi!
Tényleg cserben hagysz minket?
Mi van, ha ez valami átverés?
Nem az.
Mit akar tenni? Ellenállás nélkül megadja magát?
Vagy mi van, ha elmenekül? Szerintem támadni kéne.
Nem akar több halált. Várunk.
Átverte az egész országot. Miért ne verne át minket?
Sosem hagyná cserben az embereit.
Tudjátok, kik azok, akiknek nem kegyelmez ez a rendszer?
Azoknak, akik fellázadnak, akik ellene fordulnak,
akik akadályozzák a működését!
Megbocsát a gyilkosnak, a tolvajnak, az aberráltnak,
de soha nem bocsát meg a lázadóknak!
Vagyis nekünk!
Ha csak börtönbe zárnának, vagy azonnal kivégeznének,
rendben, legyen!
Legyen vége! Adjuk meg magunkat!
De nem ezt fogják tenni.
Hogy példát statuáljanak a tömegek megfélemlítésére,
összezúznak minket.
Bemocskolják a becsületünket. Megtapossák a méltóságunkat.
Addig vernek, amíg besúgókat, árulókat, bohócokat nem csinálnak belőlünk.
Majd pellengérre állítanak az egész világ előtt,
mielőtt egyenlővé tesznek a semmivel.
Semavi nincs többé!
Ő a semmit választotta.
Magunkra hagyott minket a hitünkkel.
Most már csak mi vagyunk!
Akik követni akarják őt,
és az életük hátralévő részét gyáva rabszolgákként akarják leélni,
fussanak haza az anyjukhoz, a kedvesükhöz!
De aki kész elesni a szabadságért harcolva,
az maradjon itt velem!
Gyerünk, bátor férfiak!
Mutassátok meg barátnak és ellenségnek, hogy mit jelent Semavi hívének lenni!
Kell egy gép.
Tesszük, amit az az őrült mond?
Deniz, másképp sosem jutunk ki innen.
Kübra az egyetlen, halvány esélyünk.
Nézzünk szét!
- Ne, várj! - Adem, gyere!
- Várj! - Deniz, kérlek!
Nézd! Így vagy úgy, mi is felelősek vagyunk a történtekért.
Berk haláláért is, mindenért.
Be kell fejeznünk, amit elkezdtünk. Kérlek! Oké?
Adem, menjünk!
Időre lesz szükségünk. Tartsátok fel a zsarukat!
Allah áldja az ügyünket! Mozgás!
Kapcsoljuk ki az áramot és az internetet!
Nem. Nem tehetjük.
Idősek, betegek, gyerekek, ártatlanok is vannak a környéken.
Csak az időt húzzák. Aktiválni fogják Kübrát.
Oké, csináljátok!
Felügyelő!
- Hol van Gökhan? - Mostantól velem tárgyal.
Úgy beszél velem, ahogy eddig Semavival beszélt.
Igazán?
Hozzátok ide őket!
Bassza meg!
Ha tüzet nyit ránk,
ha kikapcsolja az áramot és az internetet,
ha egyetlen rossz mozdulatot is tesz,
ezek az emberek egyesével meghalnak.
És élő adásban, hogy az egész ország lássa!
A többi kapunál is lehetnek túszok. Tizenhárman voltak.
Nos, felügyelő? Feláldozza a barátait?
Ha csak hajuk szála is görbül, a föld alá temetem az egész környéket.
A gödör mélyén vagyunk, felügyelő. Kit akar eltemetni?
DİLEK ŞAHİNOĞLU 1974/02/23 - 2024/07/12
MERVE ŞAHİNOĞLU 1999/11/18 - 2024/07/13
Elmegyünk. Gyertek!
Azt hittem, hogy kiválasztottál, Uram.
Azt hittem, küldetésem van.
Ha nincs valódi küldetésem…
miért kímélted meg az életem?
Miért nem vetted el akkor éjjel?
Miért hagytál el, Uram?
Miért?
Készen állunk. Csak a parancsára várunk.
Felügyelő!
Egy utolsó szívességet kérek.
Mi lesz már? Még meddig várunk?
- Hová tűnt a felügyelő? - Nem tudom. Valami nem stimmel.
- Ali Cemal! - Igen?
- Az informatikusok eltűntek. - Hogy érted?
- Úgy tűnik, megszöktek. - Keressétek meg őket! Mozgás!
Mi a fene történik?
Gökhan Şahinoğlu vagyok.
Sokan úgy ismertek, hogy Semavi,
Allah kiválasztottja.
Így ismertek.
Rátérek a lényegre.
Allah soha nem beszélt hozzám.
Nem választott ki.
Itt és most Gökhan beszél hozzátok,
aki pont olyan hús-vér ember, mint ti.
Utoljára teszem.
Nincs szent küldetésem.
Allah nem hogy parancsot, de soha egyetlen jelet sem küldött nekem.
Csak egy hazug csaló vagyok.
Ti hittetek bennem.
Megtettétek, amit kértem, amit mondtam.
És közben sokan nagy árat fizettetek érte.
Tudom, hogy most dühösek vagytok rám.
Jogosan.
Súlyos hibákat követtem el.
Sokan szenvedtetek miattam. És sokan meghaltak.
Tudjátok, miért?
Mert elkövettem a létező legnagyobb bűnt.
És ez nem is a hazugság, nem is a csalás.
Rosszabb ezeknél. Hagytam, hogy a gőg úrrá legyen rajtam.
Ez a legnagyobb bűn.
Elfeledtem saját üzenetem jelentését.
Elfelejtettem, amiről beszéltem, amiben hittem.
A jóságról prédikáltam, de gonosz lettem.
Szolidaritásról beszéltem, de önző voltam.
Elcsábított, magával ragadott a hatalom.
Míg végül letértem az útról.
„A materializmus leigáz, a világi javak értéktelenek” - hirdettem.
De bezártam magam a kapzsiság, a becsvágy és a hatalom börtönébe!
Zsarnokká váltam.
És a zsarnokság magányossá tett.
Vakká és süketté lettem.
Az erőszakra erőszakkal válaszoltam.
A halált dicsőítettem, nem az életet.
Így sorcsapás lettem azok számára, akik hittek bennem, akik szerettek.
A vesztüket okoztam.
És most…
arra kérlek titeket, aki értem, miattam vonultatok utcára,
akár Ormancılarban, akár az ország többi pontján,
ahol tiltakozás és lázadás zajlik,
hogy hagyjátok abba!
Tegyétek le a fegyvert!
Ne legyen még több áldozat!
Higgyétek el, ez nem vereség.
Tudnotok kell, hogy a béke a legnagyobb győzelem a világon.
Azt mondtam nektek, hogy a Sátán a félelemből táplálkozik.
Tévedtem.
A Sátán a győzelem sóvárgásából,
a hatalomvágyból, a kielégíthetetlen egóból táplálkozik,
de mindenekfelett: a gőgből.
Gökhan!
Uram…
Köszönöm, hogy megmentetted őt.
Köszönöm!
Nem bírnám ki, ha téged is elveszítenélek.
Félek, Gökhan. Nagyon félek, fiam.
Csak egy módon lehet legyőzni a Sátánt, testvéreim.
Szeretettel.
Ha van mennyország e csalárd földi élet után,
az minden bizonnyal azoké, akik feltétel nélkül szeretnek.
Élettel válaszolni a halálra.
Szeretettel a gyűlöletre.
Békével a háborúra.
Ez a megváltás útja!
Ez az egyetlen út,
amelyen nem hiábavaló elvesztett testvéreink halála.
Szeressetek!
Egyszerűen… szeressetek!
Hakan, várj meg itt! Beszélek vele.
Semavi?
Uram!
Tudatában vagy?
Irónia vagy szarkazmus nélkül most hívtál először „Semavinak”.
És te tudatában vagy?
Most hívtál először úgy, hogy „uram”.
Így természetes.
Régóta ismerjük egymást.
Elmondtad a beszédedet.
Mindenki hallotta.
A húgodat is eltemetted.
Tartottam a szavamat. Most te jössz.
Rendben, uram.
Mit gondolsz arról, amiket mondtam?
Még mindig csalónak tartasz?
Nem.
A szavaiddal sok fiatalt mentettél meg az értelmetlen haláltól.
Ez igaz.
Ők megmenekültek.
De sokan meghaltak.
Igen, volt benne hazugság is.
De az igazságról, egyenlőségről…
fontos igazságokat mondtál.
Ha az igazság és az egyenlőség szerinted is fontos,
miért üldözöd azokat, akik értük harcolnak?
Miért állsz a barikád túloldalán, és nem ezen?
Miért?
Tökéletesen megértelek.
Szörnyű fájdalmat éltél át. Sokat szenvedtél.
Mert a halálát okozni annak, akit szeretünk,
pedig nem akarunk mást, csak oltalmazni őt…
a legnagyobb kínszenvedés a világon.
Megértem.
Így van.
- De… - Nincs de, uram!
Csak egy gyáva ember vagyok.
Ha akkor éjjel a támaszponton tüzet nyitottam volna rájuk,
becsülettel haltam volna meg!
De képtelen voltam rá. Megijedtem.
Rettegtem, ezért elbújtam.
Így éltem túl.
Tudod, mit mondtam magamnak, mert nem tudtam beismerni, hogy féltem?
„Ő tette.”
Azt mondtam: „Ő védett meg.”
Azt mondtam: „Engem választott.”
És mert féltem,
teremtettem magamnak egy hamist istent.
Hittem benne.
Uram…
Kiderült, hogy semmi vagyok. Semmi vagyok, uram, semmi!
Minden ember egyedi, Gökhan. Allah mindenkit különlegesnek teremtett.
Ugyan már!
Te sem hiszed, amit mondasz.
Vagyunk, amik vagyunk,
és mi teremtünk magunknak mennyországot és poklot ezen a földön.
Itt történt.
Itt öltem meg.
A feleségemet,
a szerelmemet, Mervét, itt öltem meg.
A szemem se rebbent, uram.
A saját kezemmel öltem meg!
Ne tedd ezt, Gökhan!
Már megtettem, uram!
Már megtettem.
Annyi mindent csináltam, uram! Csak jót nem tettem soha.
Nézd!
Vér tapad a kezemhez. A barátaim, a nővérem, a szerelmem vére.
És az anyám vére, uram.
Ne tedd!
Ne!
Mit tettetek?
Te nyertél, uram.
Vigyázni fogok a fiadra.
1 ÚJ ÜZENET KÜBRA: TE MÁS VAGY
A feliratot fordította: Györfi Rita