Nittioåtta dagar kvar!
Kolla överallt. Ingen får överleva.
Avsluta nu det han påbörjade. Sätt igång och jobba med datorerna.
-Kom igen, för fan! -Nej!
Vad pratar du om, Semavi? De tänker ju göra en razzia här.
Ingen gör nåt utan min tillåtelse.
-Semavi! -Semavi!
-Sluta! -Semavi!
Sluta!
Sluta.
Polischefen!
Lugn.
Prata.
För många har blivit skadade. För många har dött, polischefen.
Låt inte fler fara illa.
Du ger alltså upp?
MÄKTIG - ARROGANS - STOR - ALLVARLIG
Semavi!
Semavi.
Ska vi verkligen ge upp?
Det räcker nu. Inga fler får skadas.
Vad menar du?
Allt vi gjorde, alla dessa människor som trodde på oss, priset vi har betalat…
-Var allt det förgäves? -Ja, förgäves!
Förgäves.
Han är inte hos mig längre! Det var Han aldrig.
Gud är inte med oss!
Gökhan!
Det är över.
Ni kan ge er av nu.
Stick.
De ska ingenstans.
Inte jag heller.
Jag tänker inte fly som du.
Befälhavaren…
Jag sa att det är över. Det finns ingen utväg ut ur detta.
Det finns alltid en utväg.
Antingen hittar man den, eller så skapar man den själv.
Även om det inte finns en utväg, även om den leder till döden…
Jag tänker inte ge upp.
Jag avslutar det här som en sann krigare.
Jag dör i strid, Semavi!
Ali Cemal…
Det här är inget krig.
Och vi är inte krigare.
Jag sa ju att allt var en lögn. Det är över.
Låt inte ännu fler dö. Bara sluta.
Det kanske inte är ett krig för dig, Gökhan. Men det är det för Semavi.
Jag ska kämpa till mitt sista andetag för den Semavi som jag tror på.
Och nu…
Få Kübra att funka på stubben! Sätt er vid datorerna, för fan!
Gökhan!
Semavi.
Tänker du verkligen överge oss?
-Tänk om det här är ett knep? -Nej, det är det inte.
Vad tänker han göra? Bara ge upp tillsammans med sina män?
Hur vet vi att han inte flyr? Vi borde göra en razzia.
Han ville undvika fler döda. Vi väntar.
Han lurade hela landet. Skulle han inte kunna lura oss?
Han överger inte människorna här.
Vet ni vilka den här världsordningen inte visar nån nåd?
Den visar ingen nåd mot de som gör uppror eller kastar grus i dess maskineri.
Den förlåter mördaren, tjuven och pervot,
men aldrig rebellen eller upprorsmakaren, och det är vad vi är!
Om de bara kastar oss i fängelse eller avrättar oss direkt, då accepterar vi det.
Ponera att det är över och att vi ger upp. De kommer inte att göra så.
För att statuera exempel och skrämma oss kommer de att krossa oss.
De kommer att förstöra vårt anseende. De kommer att trampa på vår heder.
De får oss att bekänna, att bli förrädare och att bete oss som clowner.
Sen kommer de att visa upp oss inför hela världen.
Innan de utplånar oss förminskar de oss till ingenting.
Semavi finns inte längre!
Han valde att bli till inget.
Han lämnade oss kvar med vår tro. Nu är det bara vi kvar!
Ni som vill följa honom,
ni som vill leva resten av era liv som fega slavar,
spring tillbaka till era mödrar och flickvänner!
De av er som vill bli ihågkomna som frihetskrigare, stanna här med mig!
Kom igen, ni modiga män!
Visa både vänner och fiender vad det innebär att vara en Semavit!
Vi behöver en dator.
Ska vi göra som galningen säger?
Det finns ingen annan utväg för oss, Deniz. Kübra är vår enda chans.
Vi söker igenom husen.
-Selim, vänta. -Kom, Adem.
-Selim, vänta. -Snälla Deniz, hör på.
På ett eller annat sätt bär vi också ansvaret här.
Även för Berks död, och för allt annat.
Därför måste vi avsluta det vi påbörjade. Okej?
Kom, Adem.
Vi kommer att behöva lite tid. Förhala så länge ni kan.
Gud välsigne vår kamp. Kom nu.
-Kara, låt oss stänga av el och internet. -Nej, det kan vi inte göra.
Det finns äldre, sjuka, barn och oskyldiga i grannskapet.
De förhalar. De tänker aktivera mjukvaran.
-Okej, stäng av det. -Polischefen!
Polischefen!
-Var är Gökhan? -Från och med nu pratar du med mig.
Prata med mig så som du pratade med Semavi.
-Säger du det? -Ta hit dem!
Helvete.
Om ni från och med nu öppnar eld mot grannskapet,
om ni försöker stänga av el eller internet…
Med andra ord, om ni gör minsta felsteg, då dör de alla, en efter en.
Och det sänds direkt så att alla kan se det.
Det finns nog fler i gisslan. Totalt 13 personer.
Nå, polischefen? Ska du utsätta dina kompisar för fara?
Om ett hårstrå på nån av dem kröks gör jag hela grannskapet till en begravningsplats.
Vi befinner oss redan på botten. Hur mycket djupare kan du begrava oss?
DİLEK ŞAHİNOĞLU F. 23/02/1974 - D. 12/07/2024
MERVE ŞAHİNOĞLU F. 18/11/1999 - D. 13/07/2024
Nu ger vi oss av. Kom nu.
Jag trodde att Du hade valt ut mig, Gud.
Jag trodde att jag hade ett syfte.
Men om jag aldrig hade ett riktigt syfte…
Varför dödade Du mig inte då?
Varför tog Du inte mitt liv den natten? Varför övergav Du mig, Gud?
Varför?
Vi är redo. Vi väntar på din order.
Polischefen.
Jag vill be om en sista tjänst.
Nå? Ska vi bara fortsätta att vänta så här?
-Vart tog polischefen vägen? -Vet inte.
Det är nåt lurt på gång.
-Ali Cemal. -Ja?
-Datornördarna är borta. -Vad menar du?
-De verkar ha rymt. -Leta överallt. Hitta dem. Sätt igång!
Vad står på?
Jag heter Gökhan Şahinoğlu.
Ni känner mig som Semavi, som nån som var utvald av Gud.
Så känner ni mig.
Jag ska gå rakt på sak.
Gud talade aldrig till mig.
Han valde inte ut mig.
Just nu…
Nu talar jag till er bara som Gökhan, en person av kött och blod, precis som ni.
För sista gången.
Jag har ingen helig plikt.
Gud har inte skickat mig ett endaste påbud eller meddelande.
Jag är bara en stor lögn.
Ni trodde på mig. Ni gjorde vad jag bad om och allt jag befallde.
Många av er fick betala dyrt för det.
Jag vet att ni blir arga på mig för att jag säger det här.
Det gör ni rätt i. Jag begick allvarliga misstag.
Många fick lida på grund av mig, och många dog.
Vet ni varför?
För att jag begick den största synden. Jag pratar inte om lögn eller bedrägeri.
Det var värre än så. Jag lät min arrogans ta över.
Det är den största synden.
Jag glömde bort innebörden i det jag sa. Jag glömde bort vad jag sa och trodde på.
Jag predikade godhet, men blev ond. Jag pratade om solidaritet, men blev självisk.
Makten lockade. Jag fastnade i frestelsen. När jag fick makt avvek jag från vägen.
"Materialism är en boja. Världsliga ägodelar är värdelösa. Låt er inte luras."
Det sa jag medan jag fastnade i girighet, ambition och makt!
Jag blev en tyrann.
Och med det kom ensamheten. Jag blev blind och döv.
Jag använde våld mot våld.
Jag förskönade döden, inte livet.
Därför blev jag en katastrof för de som trodde på mig och älskade mig.
Jag orsakade deras död.
Nu…
Nu ber jag alla som har gått ut på gatorna för min skull,
från Ormancılar till resten av landet…
Varhelst det finns motstånd och uppror, var snälla och upphör med det.
Lägg ner era vapen. Låt inga fler komma till skada.
Tro mig, det här är ingen förlorad strid.
Ni ska veta att den största segern i den här världen är fred.
Jag sa till er: "Djävulen livnär sig på rädsla."
Jag hade fel.
Han livnär sig på suget efter seger, begäret efter makt, det omättliga egot,
och framför allt, arrogans.
Gökhan?
Gud, tack för att Du räddade henne. Tack.
Jag skulle inte stå ut med att förlora dig.
Jag är rädd, Gökhan. Jag är jätterädd, min son.
Det finns bara ett sätt att besegra djävulen på, mina bröder. Med kärlek.
Om det finns en himmel bortom den här bedrägliga världen,
då tillhör den utan tvekan de som älskar villkorslöst.
Liv som svar på död.
Kärlek som svar på hat.
Fred som svar på krig.
Det är vägen till frälsning!
Endast så kommer de vi har förlorat inte att ha dött förgäves.
Älska varandra.
Bara älska varandra.
Hakan, vänta här. Jag ska prata med honom först.
Semavi?
Min polischef!
Märkte du en sak?
Det var första gången du kallade mig "Semavi" utan sarkasm eller ironi.
Märkte du en sak?
Det var första gången du sa "min polischef" och inte bara "polischef".
Det var väl väntat. Vi har känt varandra länge.
Nu fick du säga ditt. Alla har hört det.
Du fick begrava din syster också. Jag höll mitt ord. Det är din tur nu.
Okej, min polischef.
Vad tycker du om allt det jag sa?
Är jag fortfarande en bedragare?
Nej, dina ord räddade många unga människor från att dö i onödan.
Det är sant.
De blev räddade.
Men många andra dog.
Ja, det fanns en del lögner där också. Men vad gäller rättvisa och jämlikhet…
Inget av det var tomma ord.
Om rättvisa och jämlikhet inte är tomma ord,
varför gjorde du livet så svårt för deras försvarare?
Varför står du på den där sidan av barrikaden och inte på den här sidan?
Varför? Jag förstår dig väldigt väl, min polischef.
Jag förstår smärtan du uthärdar och det du har gått igenom.
När man orsakar undergången för nån man älskar,
när man avslutar deras liv när man försöker beskydda dem…
Det är den största smärtan som finns.
-Jag förstår det. -Så är det.
-Men… -Inga men, min polischef.
Jag är bara en fegis.
Den kvällen, om jag hade tagit pistolen och öppnat eld,
då hade jag dött en ärofull död!
Jag kunde inte. Jag blev rädd.
Jag blev rädd, så jag gömde mig. Det var så jag överlevde.
Vet du vad jag sa till mig själv för att jag inte kunde erkänna att jag var rädd?
"Det var Han." Jag sa: "Han skyddade mig."
Jag sa: "Han valde ut mig."
Av rädsla skapade jag en falsk Gud åt mig själv.
Jag trodde på Honom. Min polischef…
Det visar sig att jag är ingenting. Jag är ingenting!
Varje människa är unik, Gökhan. Gud gör oss alla speciella.
Nu får du väl ändå ge dig…
Inte ens du tror på det där.
Vi är de vi är. Vi skapar vår egen himmel och vårt eget helvete i den här världen.
Precis här.
Jag dödade henne precis här.
Min fru, min älskade, min Merve, jag dödade henne precis här.
Utan att tveka en sekund.
Med mina egna händer.
-Gör inte det här, Gökhan. -Det är redan gjort.
Det är redan gjort.
Jag har gjort så många saker, och inte en enda av dem var det rätta.
Se här.
Mina händer är täckta av mina vänners, min systers och min kärestas blod,
och även av min mors.
Gör det inte.
Nej!
Vad har du gjort?
Du vinner, min polischef.
Jag ska ta hand om din son.
Åh, nej!
ETT NYTT MEDDELANDE FRÅN KÜBRA DU ÄR ANNORLUNDA
Undertexter: Mats Nilsson