Танцът на дракона е във вихъра си.
Сякаш всичко е десет пъти по-голямо.
Все едно ние издигнахме града.
Раян рече: "Направо си е "Игра на тронове"".
Какво ми е позволено да кажа?
Преядох със сирене "Манчего". - Става мазало.
Хубаво е да се метнеш пак на седлото.
ДОМЪТ, КОЙТО ДРАКОНИТЕ ИЗДИГНАХА
Записваме звук. Моля за тишина.
Запис!
Прилича на танц.
Какво, по дяволите?! - Ами...
О! Ще стане горещо.
Чудесно е да видиш всички
и целта ти да е нещо по-голямо и по-хубаво.
Приятно е.
Работя с прекрасни хора.
Не съм работила с по-добър екип.
Сплотени сме, толкова много ги обичам.
Това Би Ти Ес ли е? - Да.
Здравейте!
Добре дошли!
Беше като първия учебен ден след лятната ваканция -
на момчетата не им стават панталоните,
а момичетата са пораснали на височина.
Все едно си в "Хари Потър" и е втората ти учебна година.
И имаш по-добър жезъл.
Сякаш не сме се разделяли.
Като че ли сме имали две седмици почивка.
Все едно не си тръгвал, като завръщане у дома е.
Влизаш и си казваш: "Да, това е домът ми. Познат ми е".
Като завръщане. Чудесно е да сме пак заедно.
Любимият ми актьорски състав досега.
ПРАВО В ДЕСЕТКАТА
Нивото на втори сезон изцяло надхвърли очакванията ми.
Всичко е огромно. Тази зала е огромна.
Няма нищо малко, освен дребни актьорски жестове,
което е чудесно.
Не можеш дори да си представиш толкова огромен декор.
По-голямо е, по-страшно е, имаме повече дракони.
Десетка е във всяко отношение.
Дракон!
Да, огромно е. Имаме два основни екипа.
Снимаме два филма на ден едновременно.
Прилича на пълнометражен филм, но основната разлика е,
че има петима режисьори.
Безумно е, но решихме за по-ефикасно
да заснемем наведнъж сезона, което значи да имаме
два екипа, които снимат непрекъснато, пет режисьорски екипа,
и четирима оператори, така започнахме.
Сега имаме два екипа, плюс помощен екип,
плюс екип за детайли.
Екипите се делят на две, за да стане по-бързо.
Главата ми щеше да гръмне, отказах се да го мисля.
Огромна продукция: мащаб на декорите,
броя на екипите, обслужващият персонал.
На нито един екип не му е лесно.
За мен сценарият поражда план, планът - график, графикът - бюджет.
Когато работиш по тази система и имаш колектив,
всеки ежеминутно по цял ден се старае да подобри повествованието.
ЗИМАТА СЕ ЗАВРЪЩА
Режисьорът не знае какво ще му дадат.
Търсиш нещата, от които знаеш, че ще бъдеш удовлетворен.
Аз трябваше да се върна в Зимен хребет.
Не питах защо. Толкова се зарадвах, че веднага приех.
Щом чуеш музиката и видиш Зимен хребет да се появява,
после отидеш до Вала, няма как да не се развълнуваш,
дори кален стар ветеран като мен.
Да си сред рода Старк на Вала
беше един от най-хубавите моменти.
Такъв символ е на целия този свят.
Искахме да останем верни на установената представа,
но има и разлики.
"Домът на дракона" и "Игра на тронове" са различни като мащаб.
Но пак искаш феновете да тръпнат от вълнение като нас,
докато снимаме отново.
200 МЕТРА ЛЕД
Не искахме да откриваме колелото с Вала и Зимен хребет.
Зрителите пазеха спомена за тях.
Опитахме се да ги възстановим така, както си ги спомнят.
Трябваше да е като "Игра на тронове".
ЗАД КУЛИСИТЕ
Върнахме се да видим как са го направили, за да се доближим максимално.
Беше ни като библия, ако щете.
Част от декора е цифров.
Направихме всички изображения преди снимките.
Началните кадри са предварително визуализирани.
Огромен вал е.
Трябва да добием представа за това.
Запазихме някои неща от "Игра на тронове",
с които можем да работим, но ги доразвихме.
Визуалните ефекти се движат много бързо.
Имаше постоянен декор върху вала.
Толкова хитро беше направен, че виждаме само небето,
докато не излезеш във външния декор и тогава става нашият свят.
Вътре декорът те ограничава
от драматична гледна точка.
И добавяме северния пейзаж,
който обичаме и от който се боим.
А от какво пази тогава?
Смъртта.
Важно беше да е достоверно, използвахме всички препратки
от оригиналния декор.
Опитахме се да му отдадем дължимото,
мразовитото усещане се дължи на восъка.
Удивително е как изкуственият сняг
може да те предразположи.
На няколко пъти с Том, който играе Креган,
се опитвахме да си кажем репликите и по носа ни имаше сняг.
Защото снегът беше навсякъде.
Исках моят сняг да е малко по-бял, защото техният вал е по-стар.
Исках да е по-нов.
Казваш си: "Искам тук-таме висулки".
И отиваш и ги правиш през деня.
После ги пръскаш, за да блестят и т. н.
В камиона имаме бъркачка.
Слагаме продукта вътре и тя го разбърква и разбива.
Имаме цистерна, която изпомпва вода в маркуча.
Излиза ето от тук.
Пробваш водата. Добре.
Използваме резервоари от по 300 л.
Ще отидат един-два, зависи колко дебел е слоят.
СМЯНА НА ПОКОИТЕ
Основните промени са, че разни хора си сменят покоите
при смяната на режима.
Мислихме как да разпределим покоите.
Когато Хелена става кралица, наследява покоите на кралицата.
При царуването на Алисънт те бяха доста монашески,
за да отговарят на характера й.
Хелена е по-мечтателна и по-близо до природата.
Изписахме стените с графити, може и така да го кажем,
за да илюстрираме мисловния й процес.
Както писател или художник си води записки в тефтер или скицник.
Хелена възприема света другояче
и гледа по различен начин на всекидневното общуване,
не е като мен или като вас.
Изрисувала е сънищата си по стените
и според нас това придава характерна атмосфера на мястото
Хелена беше фантастична. Характерът й беше очарователен.
Фактът, че заради тревожността й стените й са покрити с графити,
разкрива какъв живот води
и това е своеобразно бягство.
Вкарах тези прекрасни шкафове,
които купих в Индия.
Бяха високо горе и не ми дадоха да се кача,
Целите прашасали.
Казаха: "Не може да се качиш".
Отвърнах: "Видях четири шкафа. Искам ги."
Когато ги отвориш, са много красиви
с чудните пеперуди и насекоми вътре.
Толкова много насекоми.
Трябваше да работя с щурците в малките им клетки.
Вечно бягаха, беше много забавно.
Много избродирани паяци, бухали, прилепи -
все страховити и готини вещи на Хелена.
Чудехме се къде на сложим Алисънт?
И по ирония на съдбата
накрая тя се озова в покоите на Ренира.
Интересното е, че там Ренира губи девствеността си.
И после прави секс с Коул...
И двете правят секс с Коул в една и съща стая.
Сладка ирония. Голямо кръвосмешение пада в Червената цитадела.
Принцеса Ренира е безпардонна и непреклонна -
паяк, който жили и изсмуква до кожа плячката си.
Променихме малко мебелите, но искахме да се вижда,
че помещението пази спомена за Ренира.
Затова запазихме архитектурата и разположението на мебелите.
Решихме покоите на Егон да останат почти същите.
Изобщо не са го интересували обзавеждане и мебели.
Просто се е преместил.
Няма ги хрониките и книгите,
защото Егон не се нуждае от тях.
Короната му стига, за да властва.
В града има нов шериф
и царуването на Егон е много по-различно от това на Визерис.
Визерис мисли само за историята и традицията
за разлика от Егон.
ЗЕЛЕНИЯТ СЪВЕТ
Ваша милост. - Добър ден!
Понеже в съвещателната зала
повечето от камерите са насочени към големия прозорец
и гледката през него,
приключихме първия сезон с много визуални ефекти,
а те са много скъпи и затова решихме
да подходим по-старомодно.
Сложихме сценичен декор отзад,
дело на гениалния художник Стийв Мичъл.
Отблизо изглежда размазан и на петна,
но като се дръпнеш назад, там, където е камерата,
се вижда гледката от Кралски чертог.
Техниката се използва от години
и още е добър начин
да заснемеш панорама през прозорец.
Често в сериала гледаме карти
от горен ракурс върху масата и поради тази причина
не вършеха кой знае каква работа.
Решихме да ги погледнем вертикално,
вместо хоризонтално.
По-интересен начин беше да се драматизира войната
и хората ставаха и се пораздвижваха.
Трудно се снимаха тези съвети,
защото всички седят и пият вино.
Пробвах да направя карата, която Ото Хайтауър носи
на малкия съвет като настолна,
така че да може да се сглобява като парчета слонова кост.
Когато я показах на Раян, реакцията му беше: "Чудесна е,
но моля те, направи я като карта от ВСВ".
Художниците постановчици я направиха вертикална.
Отделните области от Вестерос
ще се делят на части от слонова кост
по релефните особености на континента.
Очакват да се придвижат бързо, без да срещнат съпротива,
докато не стигнат до Крайречните земи.
Поговорихме си в началото,
нахвърляхме някои идеи и тя свърши прекрасна работа,
като измисли и създаде тази удивителна карта.
Прекрасен мизансцен.
Удивителен реквизит.
Най-големият, който сме правили с Ели.
Често го местят
и иска много мъжка сила.
Беше кютук. Истинска и много тежка.
СТРУВА СИ СТРОЕЖА
Червената цитадела беше увеличена четири пъти.
Бяхме единодушни,
че дворът е малък.
Броят на сцените в първи сезон, не отговаряше на мащаба на декора.
Този сезон успяхме да я свържем
директно с улиците на Кралски чертог,
миналата година го направихме дигитално.
Придаде мащаб и дълбочина на улицата.
Едно от вълшебните неща в декорите на Джим е,
че озовеш ли се сред тях, забравяш, че са декори.
Може да обикаляш десет минути, преди да видиш стърчаща тръба.
Дава ти големи възможности, без невероятно високите разходи
при снимки на историческо място.
Досега снимахме сцените в Кралски чертог
в красивия испански средновековен град Касерес.
Проблемът да снимаш в градове като Касерес и Трухильо е,
че са част от Световното културно наследство
и не можеш да хвърляш кал по улиците и да палиш огньове.
За да го правиш, ти трябва декор.
Затова тази година разширихме декора на Кралски чертог.
Чудесно.
Амбицията ми беше този сезон да построим част от Кралски чертог.
Целта беше да го свържем гладко с истинското място.
Дано да сме го направили подобаващо и стилно.
КАНАЛ МЕЧТА
Казаха ми, че не харесваш Хайтауър.
Майната им!
Най-смелото решение беше да дадем последните 10 минути
от епизода на двама герои, които не сме срещали досега.
Понеже гледаш "Игра на тронове"
и не знаеш какво и откъде ще ти дойде до главата,
зрителите ще тръпнат в очакване на забавление и ужас.
Разбрах, че познаваш като никой друг
Червената цитадела. - Тунелите на Мегор.
Свърталище на плъхове.
Познавам ги по-добре от чепа си.
Имаме монументални декори.
Имаме Драконов камък, Червената цитадела,
Дрифтмарк.
Но екипът реагира най-бурно,
когато снимахме в канала Кръвта и Сиренето.
Не бях се замислял за тунелите на Мегор,
но трябваше да ги пресъздадем.
Джим Клей свърши чудесна работа с минидекори
и ги включи в по-големия декор на Червената цитадела.
Винаги е чудесно да правиш канал за художниците.
Майк Доусън пусна водата
и тя се лееше като бурна река.
Каналът е любимият ми декор. Най-лесният.
Най-красивият според мен. Знам го.
Трябва да отложим тинята,
докато не го направят по-дълбок.
Нямаше много детайли. Просто вървяха през водата
и реших да си развихря въображението.
Всичките са луди. Беше невероятно и доста ужасно.
Средновековна канализация? Няма по-хубаво място за мен.
Мислехме как да построим цистерната ефективно,
бързо и да е преносима.
Накрая купихме сглобяеми бетонни блокове.
Издигнахме стена около тях.
Проектирахме я с големи помпи в единия край,
които да пускат водата през канала
и после сложих малки резервоари, все едно хора изливат вода.
Бяха на нива и ставаше като водопад.
После пуснахме Майкъл
с момчета и те строиха отгоре.
Нямахме нито един теч. - Което е невероятно
за цистерна.
Имаха огромни действащи помпи вътре,
които завихряха водата.
Рециклираше водата.
Вкараха цистерната вътре и после построихме декора,
като използвахме тунела от първи сезон.
С помощта на специалните ефекти
водата изглеждаше фантастично.
Помня, като го включих за пръв път
и всичко работеше отлично.
Помислих си, че ще ми дадат златна звезда.
Обадих се на Алън: "Искаш ли да дойдеш да го видиш?".
Влезе и само възкликна.
Това беше добре.
После ми се обадиха от офиса но продукцията:
"Може ли да дойдем да видим канала?" Включихме го в туристическа обиколка.
Идваха повече хора, отколкото за "Хари Потър".
Много се радвах.
Тук ще снимаме входа на канала.
СТРАХОВИТО ПЪТЕШЕСТВИЕ
Казаха: "В канал си".
Реших, че ще бъда в плувен басейн,
заобиколен от зелени екрани и те ще си го направят.
Отивам, а те построили канал.
Водата беше до кръста, носим куче и факла.
В хангар на 20 минути път от дома съм,
а ето ме в Червената цитадела! Жестоко!
Пускай водата, Томи.
Пи Джей се вълнуваше как ще освети големите пространства само с факла.
Гледахме пак "Третият човек".
Всеки, който снима в тунел, трябва да го гледа.
Прекрасни образи. - Беше много забавно.
Преследвахме ги двамата, вървяхме след тях,
водехме ги през тези места, газехме в канал
с течаща мръсна вода
и виждахме части от Червената цитадела, които не бяхме виждали.
Беше мечтата на режисьора.
Художниците постановчици бяха надминали себе си.
Рядко повтаряме ъгли заради възможностите, които декорът ни дава.
Понеже мисията им е подмолна, опитват се да минат тайно.
Но явно замъкът е тъмен,
вървят в мрака и носят факла.
Играта на пламъка по стените прави сцената вълшебна.
Исках да наблегна на това,
затова сведохме осветлението до абсолютния минимум,
така че докато преминават
да имаш чувството, че се движат.
През цялото време не знаеш накъде са тръгнали.
Откриваш къде отиват заедно с тях.
Не ти трябва много, за да се превъплътиш.
Няма нужда да си казвам: "Добре, в замък си...".
Замъкът е факт.
Да вземем главата и да се махаме.
Не биваше да тръгваме с мисълта,
че ще снимаме най-ужасното нещо.
Поредният стоплящ сърцето момент от Джордж Мартин.
Сцената включваше много различни методи
на движение на камерата.
Заднешком на бегом, нагоре-надолу по стълби, завъртане
и същевременно се опитваш да уловиш играта на Фия.
Не беше никак лесно.
Щом дойдем, искаме да бъдат много далече.
Тя тича с все сили, докато дойдем, тя...
Тук я виждаме от главата до петите, но тича по-бързо от нас
и искаме да е достоверно и когато сме тук,
тя да е далече от нас.
Специалните ефекти придадоха чудесна атмосфера
с пороя и дъжда в сцената.
Имахме 10 000 л вода отвън, готови да се излеят върху сцената.
Трябваше да се погрижим мястото да е водонепромокаемо.
Покрихме долу с мембрана.
Погрижихме се да имаме помпи вътре.
Накрая опира до много гумени ролки, яко бъхтене
и помпи, които да изпомпват водата.
Малко парченце от голямата мозайка. Мисля, че ще изглежда епично.
Дано сцената в края на епизода
се покрие с позорна слава в "Домът на дракона"
и да се помни вечно.
Превод: Anna Hristova