Tanec s draky se naplno rozjel.
Všechno jako kdyby bylo desetkrát větší.
Jako kdybychom to město postavili.
Ryan mi říkal: "Tohle už je víc jako Hra o trůny."
Co smím říct?
-Nikdy jsem nesnědl tolik Manchega. -Jde do tuhého.
Je fajn být zpátky v sedle.
ROD, KTERÝ VYBUDOVALI DRACI
EPIZODA 1 SYN ZA SYNA
Pozor, pouštíme zvuk. Prosím o klid.
A akce!
Je to takový taneček.
-Je to možný? -No…
Bude tady horko.
Je skvělé zase všechny vidět.
Je fajn být zase na scéně a usilovat o něco většího a lepšího.
Prima pocit, to vám řeknu.
Dělám s úžasnými a krásnými lidmi.
Je to nejlepší obsazení, s jakým jsem kdy dělala.
Jsme skvělý tým. Mám je moc ráda.
-Tohle je film o filmu? -Ano.
Ahoj.
Vítejte.
První den zpátky byl, jako když v létě končí škola
a vy se někam vracíte a všichni kluci mají kalhoty, co jim nepadnou,
a holky o pořádný kus povyrostly.
Je to jako v Harrym Potterovi, druhý rok ve škole.
A s lepší kouzelnou hůlkou.
Ani nemám pocit, že jsme tu chvíli nebyli.
Je to, jako kdybychom měli jen pár týdnů volna.
Jako kdybychom nikdy neodešli. Jako návrat domů.
Přijdete sem a říkáte si: "To je můj dům. Tady to znám."
Dlouho jsme se na to těšili. Je skvělé být zpátky s partou.
Rozhodně nejoblíbenější obsazení, s jakým jsem kdy dělal.
ZVEDÁME LAŤKU
Úroveň 2. řady je rozhodně něco, co jsem nečekal.
Všechno je tu obrovské. Třeba tahle místnost.
Není tady vůbec nic malého, kromě drobných hereckých nuancí,
ty jsou roztomilé a malé.
Vaše představivost vám ani nedovolí vybavit si takhle obří kulisy.
Je to větší, drsnější, máme víc draků.
Ve všech směrech jsme zvedli laťku.
Drak!
Jo, je to obrovské. Máme dva hlavní štáby.
Takže můžeme současně točit dvě věci v ten samý den.
Je to hodně podobné velkofilmu, ale podstatný rozdíl je,
že máme pět režisérů.
Učinili jsme lehce šílené, ale efektivní rozhodnutí:
točit celou řadu v blocích, takže máme dva štáby,
které průběžně točí, pět různých režisérských týmů,
čtyři kameramany... a tak jsme začali.
A teď máme dva štáby plus pomocný štáb
plus sekvenční štáby.
A občas se štáby dělí na dva, aby zvládly víc věcí.
Zavařil by se mi mozek, takže se to nesnažím vnímat jako celek.
Je to obrovské. Už jen kvalita a rozměry scén,
objem personálu, catering.
Pro nikoho to tady není snadné.
Mám scénář, z něj plán natáčení, pak harmonogram, pak rozpočet...
Když zachováte systém a máte na to lidi,
každý den do toho všichni můžou dát všechno pro ten nejlepší výsledek.
ZIMA JE ZPÁTKY
Režisér nikdy netuší, co bude třeba řešit.
Vyhlížíte věci, o kterých víte, že vám přinesou radost.
Musel jsem zpátky na Zimohrad.
Neptal jsem se proč. Byl jsem rád, že můžu.
Slyšet tu hudbu a vidět za horami Zimohrad,
a pak na Zeď... je těžké ustát emoce,
i pro tak protřelého veterána.
Jít po Zdi a mít kolem sebe Starky,
to byl jeden z nejlepších okamžiků.
Je to ikonická část celého tohohle světa.
Chtěli jsme věrně zachovat daný vzhled,
s malými rozdíly.
Atmosféra Rodu draka je jiná než ve Hře o trůny.
Ale pořád chcete, aby ve fanoušcích vyvolávalo nadšení,
že bude opět v záběrech.
200 METRŮ LEDU
Se Zdí a Zimohradem jsme nechtěli znovu vynalézat kolo.
Pro diváky jsou to všechno příjemné vzpomínky.
Snažíme se je důstojně oprášit a ukázat vše, jak si to pamatují.
Muselo to vypadat jako ve Hře o trůny.
HRA O TRŮNY ZE ZÁKULISÍ
Vrátili jsme se k tomu, jak to dělali oni, a snažili se tomu dát stejnou atmosféru.
Proto bylo třeba držet se přesného receptu.
Značná část je digitální projekce.
Proto jsme před natáčením vytvořili nákresy.
Úvod musel být důsledně promyšlený.
Víte, je to obří zeď.
Musíte mít jistotu, že vzbudíte tenhle dojem.
Máme pár věcí, které zůstaly ještě ze Hry o trůny,
s těmi můžeme dělat, ale vždycky vylepšujete.
Vizuální efekty se rychle vyvíjí.
Zůstaly nějaké kulisy z horní části Zdi.
Je to tak chytře vyrobené, že vidíte skoro jenom nebe,
dokud nedojdete k vnější části, pak se z toho stává náš svět.
Je to dobře zvládnuté,
když tam jste, má to dramatický náboj.
A přidali jsme i pohled na sever,
který všichni milujeme a zároveň se ho bojíme.
Tak co je za ní?
Smrt.
Bylo třeba to správně uchopit,
proto jsme použili všechny možné odkazy na originál.
Chtěli jsme tomu dát vše, co bylo třeba,
vytvořit pocit ledu, což jsme udělali voskem.
Je úžasné, jak falešný sníh a další věci
dokážou vytvořit tu správnou atmosféru.
Párkrát se stalo, že jsme s Tomem, který hraje Cregana,
zkoušeli naše repliky a najednou měli v nose sníh.
Protože tam je sníh všude.
Chtěl jsem mít sníh o něco bělejší, protože jejich Zeď je starší.
Chtěl jsem ji novější.
Řeknete si předem, co chcete. "Chci rampouchy."
"Pár tady a pár támhle." A pak si pro ně chodíte,
děláte jim povrch, aby jiskřily, a další úpravy.
V jedné dodávce na tohle máme stroj.
Hodíte tam polotovar, zamíchá se a je to hotové.
Máme tam nádrž s vodou a čerpadlo, které ji žene do trysky.
Projde tím i papír.
Zkus tu vodu. Dobrý.
Máme 300litrové bubny, nádrže, které taky používáme.
Takže jednu nebo dvě použijeme, podle rozsahu postřiku.
VÝMĚNA KOMNAT
Šlo o to, že se změnou režimu
se lidé stěhovali do jiných prostor.
Přemýšleli jsme, jak jim rozdělit bydlení.
Když se Helaena stala královnou, podědila královské komnaty.
Když vládla Alicent, byly asketické, minimalistické,
aby podtrhly její postavu.
A teď si Helaena, která je takový snivý a přírodní typ,
pověsila na stěny cosi, co bychom mohli označit jako graffiti,
podtrhuje to její myšlení, způsob uvažování,
jako kdyby si spisovatel nebo malíř dělal poznámky do notesu nebo skicáku.
Helaena vnímá svět jinak
a v každodenním životě se zabývá jinými věcmi,
než bychom se zabývali my.
Takže má po zdech graffiti svých snů
a podle nás to vdechlo tomu místu charakter její postavy.
Helaena byla fantastická. Její povaha vás dostala.
Její obavy i ty stěny s graffiti a obrazy
zčásti odhalují, čím si v životě prochází,
a je to její jediná možnost úniku.
Dala jsem tam ty opravdu nádherné skříňky,
které jsem koupila v Indii.
Byly vysoko v místnosti, kam jsem nesměla,
pokryté prachem a špínou,
a lidi říkali: "Tam nahoru nemůžete."
A já na to: "Všimla jsem si těch čtyř skříněk. Chci je."
Když se pak otevřely, byly fakt krásné,
uvnitř spousta motýlů a hmyzu.
Spousty hmyzu.
Musela jsem pracovat s cvrčky v malých dřevěných klecích.
Párkrát se jim podařilo utéct, byla to celkem legrace.
Hromady vyšívaných látek, spousta pavouků a sov a netopýrů
a takové ty děsivé, ale zajímavé Helaeniny věci.
Měli jsme takové dilema: kam umístíme Alicent?
A připadalo nám jako hezká ironie,
když skončila v Rhaenyřiných komnatách.
Je zajímavé vidět ji tam, kde Rhaenyra přišla o panenství.
A pak tam najednou má sex s Colem.
Obě měly sex s Colem ve stejné místnosti.
Sladká ironie. Je tam pěkný chaos. Rudá bašta je velmi incestní místo.
Princezna Rhaenyra je neomalená a bezohledná,
pavouk, který zakousne a vysaje svou oběť.
Změnili jsme lehce nábytek, ale chceme, aby bylo patrné,
že tahle místnost je trvalou vzpomínkou na Rhaenyru.
Proto jsme uchovali architekturu i umístění nábytku.
U Aegonových komnat jsme došli k závěru, že budou víceméně stejné.
Nebyl to člověk, který by se zajímal o dekorace nebo nábytek.
Prostě se tam přestěhoval.
Zmizely jen historické artefakty a knihy,
protože Aegon je nepotřeboval.
Jemu k vládnutí stačí, že má korunu.
Do města dorazil nový šerif
a Aegonovo kralování se od Viserysova velmi liší.
Aegona netrápí ani Viserysova posedlost historií
a odkazy předků.
ZELENÁ RADA
-Výsosti. -Dobrý den.
Protože v místnosti rady
většina záběrů kamery směřuje proti velkému oknu,
přes celou místnost,
v první řadě jsme měli spoustu vizuálních efektů,
které byly hodně nákladné. Proto jsme rozhodli,
že se vydáme poněkud staromódní cestou
a vrátíme tam scénicky vymalované pozadí
od skvělého výtvarníka jménem Steve Mitchell.
Když přistoupíte blíž, vypadá to jako změť skvrn.
Když ustoupíte do míst, kde je kamera, zaostří se to
do výhledu na Královo přístaviště.
Tahle technika se používá spoustu let
a je důkazem, že jde o stále dobrý způsob,
jak pracovat s kamerou proti oknu.
V téhle řadě se mnohokrát díváme na mapy
jako na záběry stolu seshora, a to je věc,
která se hůř snímá.
Napadlo nás, že by bylo zajímavé vidět mapu na svislé ose,
nikoliv na vodorovné.
Byl to mnohem zajímavější prostředek dramatizace války,
kdy lidi stojí a pohybují se dokola.
Natáčení zasedání rady se snímá hůř,
protože všichni sedí a popíjejí víno.
Snažil jsem se vymyslet mapu, kterou Otto Hightower bere
do místnosti malé rady jako něco, co je na desce,
seskládané dohromady jakoby z kousků slonoviny.
Když jsem to poprvé ukazovala Ryanovi, prvotní reakce byla,
že se mu líbí, ale jestli by to nemohlo být jako mapa z druhé světové.
Měli jsme tu výtvarnici, která z toho udělala svislou mapu.
Všechny ty oblasti Západozemí
budou rozdělené do oddělených kusů slonoviny
podle zeměpisných oblastí Západozemí.
Při přesunu do Říčních krajin předpokládají rychlý pochod
a minimální odpor.
Tak trochu jsme to probrali hned na začátku,
pak něco sama přidala a odvedla úžasnou práci,
povznesla to do podoby toho úžasného kousku, který vidíte.
Je to báječná dekorace.
Skvělá rekvizita plnící svůj účel.
Největší, na jaké Ellie kdy dělala.
Často se musí přesouvat
a zaměstná to spoustu lidí.
Je to pěkný kousek. Vypadal reálně a byl hodně těžký.
STAVBA, KTERÁ DÁVÁ SMYSL
Rudá bašta se dočkala rozšíření o 400 procent.
Původně se ti, co chtěli zachovat odkaz,
dohodli na malém nádvoří.
Počet scén v 1. řadě nevyžadoval změnu měřítka.
Ale v téhle řadě jsme to udělali
a týká se to přímo ulic Králova přístaviště,
které se loni dělaly digitálně.
Ulice dostaly správné měřítko i hloubku.
Jedna z kouzelných věcí na Jimových scénách je,
že když tam jste, zapomenete, že jsou to jen kulisy.
Můžete tam klidně deset minut chodit, než si všimnete trubky z lešení.
Umožňuje vám to natočit spoustu věcí bez vysokých nákladů
za filmování na lokaci.
Doteď jsme točili Královo přístaviště
v krásném španělském středověkém městečku Cáceres.
Problém s natáčením v krásných městech jako Cáceres a Trujillo je,
že jde o "světové dědictví", takže nemůžete po ulicích házet
koňské koblihy a bahno, ani tam nic zapálit.
Pro takové záběry si musíte postavit kulisy.
Proto jsme si letos postavili vlastní Královo přístaviště.
Hezký.
Mým cílem pro tuhle řadu bylo postavit část Králova přístaviště.
Důležité bylo plynule ho propojit se skutečným místem.
Snad se nám to podařilo, vzhledově i stylově.
POTRUBÍ SNŮ
Prý nemáš Hightowery moc v lásce.
Do prdele s nima.
Nejodvážnější, do čeho jsme se pustili, bylo dát deset minut
v závěru dílu dvěma postavám, které jsme doteď nepotkali.
Je to jako Hra o trůny,
netušíte, co na vás odkud vyskočí,
diváci cítí dopředu, že je čeká zábava i hrůza.
Taky jsem zjistil, že znáš velmi dobře Rudou baštu.
Maegorovy tunely.
Obrovský krysí hnízdo, ano.
Znám je líp než svoje vlastní péro.
Máme tu všechny monumentální scény.
Máme Dračí kámen, máme Rudou baštu
a máme Náplavomarku.
Ale nejvýrazněji reagoval štáb na scénu,
kde jsme natáčeli stoku pro Blooda a krysaře.
Maegorovy tunely jsem nikdy neřešil,
ale teď je bylo třeba ukázat.
Jim Clay odvedl skvělou práci při stavbě miniscén,
které pak začlenil do větší scény Rudé bašty.
Pro výtvarníky je práce na stoce vždycky skvělá věc.
Mike Dawson tam pustil vodu
a ta krásně tekla jako divoká řeka.
Stoka je asi má oblíbená kulisa. Nejparádnější.
Nejhezčí, řekl bych… Jasně, je to stoka.
Tu první vlnu splašků chceme pozdržet,
dokud nebudou o něco hlouběji.
Nedostali k tomu zvláštní instrukce. Prostě se jen brodili vodou
a já jsem si říkal, že si to užiju.
Všechno jsou to šílenci. Bylo to neuvěřitelné a trochu děsivé.
Středověká stoka? Umím si představit lepší místa.
Přemýšleli jsme, jak postavit tu nádrž efektivně,
rychle a aby byla přenosná.
Nakonec jsme nakoupili betonové bloky, co do sebe zapadají.
Všechny kolem sebe mají stěny.
Navrhli jsme je, aby měly na jednom konci čerpadla,
která budou tlačit vodu do kanálu,
a pak nahoře udělám nádržky, aby to vypadalo, že lidi lijí dolů vodu.
A bylo tam několik vrstev, takže vznikly kaskády.
Pak jsme to otevřeli, aby tam mohl Malcolm
se všemi lidmi, a ti dokončili stavbu.
-Neměli jsme jediný průsak. -Což je pro každou nádrž
velmi neobvyklé.
Měli tam mohutná, zcela funkční čerpadla,
která hnala vodu.
Voda se recyklovala.
Složili tam tu nádrž a my uvnitř postavili scénu,
použili jsme tunel z první řady.
S pomocí vody, kterou tam dodaly speciální efekty,
to vypadalo fantasticky.
Vzpomínám, když jsem to poprvé pustil,
všechno to opravdu skvěle fungovalo.
Napadlo mě, že za to dostanu zlatou hvězdu.
Volal jsem Alanovi a říkám: "Nechceš se na to jít podívat?"
A on přišel a udělal…
A to bylo dobrý.
A pak volali z kanceláře produkce:
"Můžeme se přijít podívat na tu stoku?" Nakonec jsme tam dělali prohlídky.
Vzali jsme tam víc lidí, než bylo na okruhu Harryho Pottera.
Byl jsem fakt nadšený.
Tady budeme natáčet vstup do stoky.
DĚSIVÁ VÝPRAVA
Když řekli, že budeme ve stoce, napadlo mě,
že to bude v nějakém bazénu,
všude kolem zelené plochy a pak to dodělají trikově.
A pak jsem tam přišel a oni postavili stoku.
Je tam po pás vody a vy nesete psa a pochodeň.
Jste v hangáru, 20 minut od vlastního domu,
a najednou jsem v Rudé baště? Jo, je to síla.
Fajn, pošli vodu, prosím, Tommy.
P. J. byl asi nadšený, když mohl točit ty malé prostory nasvícené jen pochodní.
Znovu jsme viděli Třetího muže.
Každý, kdo točí v tunelu, musí vidět Třetího muže.
-Byly to úžasné záběry. -Byla to spousta legrace.
Musíme za těmi dvěma jít, sledovat je,
vést je všemi těmi prostorami, procházet stokou,
kudy teče odpadní voda,
a zabírat části Rudé bašty, které předtím nebyly vidět.
Prostě kameramanův sen.
Architekti a stavba se vážně předvedli.
Zřídkakdy točíme z víc úhlů, taková scéna k tomu nedává příležitost.
Jejich mise byla tajná, pohybovali se v utajení.
Ale hrad je temné místo,
prostor, kterým jdou, je tmavý, proto mají pochodeň.
Oheň odrážející se od stěn dodává magickou atmosféru.
O to jsem se chtěl opřít,
proto jsme udržovali nasvícení scény na minimu.
A když se pohybovali tím prostorem,
měli jste pocit, že se pohybujete s nimi.
Nikdy jste nevěděli, kam se vydají dál.
To, kam jdou, jste zjistili, až když na to přišli oni.
Tady se nemusíte moc snažit, abyste vstoupili do postavy.
Nemusel jsem si říkat: "Tak jo, teď jsi v hradu…"
Bylo to jasný.
Stačí jen sebrat hlavu a zmizet.
Nesměli jsme na to myslet
jen jako na filmování té nejděsivější scény.
Další emocionální scéna od George R. R. Martina, přátelé.
Tenhle záběr vyžadoval spoustu různých metod
pohybování kamerou.
Pozadu v plné rychlosti, nahoru a dolů po schodech, dokola,
současně se snažit zachytit i Phiin výkon.
Určitě to nebylo jednoduché.
Než se tam dostaneme, chceme, aby byli takhle daleko.
Takže jde rychleji a rychleji a až dojde sem, tak…
Vidíme ji tu od hlavy až k patě, jde rychleji než my
a chceme, aby to bylo uvěřitelné, až dorazíme sem,
proto už bude daleko.
Speciální efekty odvedly skvělou práci, daly tomu atmosféru
s pomocí deště a větru uvnitř scény.
Měli jsme venku 10 tisíc litrů vody připravených k napumpování na scénu.
Museli jsme jen zajistit, aby místo dopadu vody bylo utěsněné.
Měli jsme dole membránu.
Určitým způsobem jsme to řídili, takže tam byla čerpadla.
Nakonec je zapotřebí spousta stěrek,
fyzické práce a pár čerpadel, kterými to dostanete ven.
Malý kousek velké skládanky. Asi to bude vypadat skvěle.
Doufám, že tahle výprava
na konci 1. dílu je svou děsivostí
hodna Rodu draka a jeho odkazu.
Překlad: Petr Miklica