Епична сцена е.
Джим Клей е луд в най-добрия смисъл на думата.
Нямах търпение.
Яка мацка е. Защо да нямаш арбалет?
Беше погребение, но падна голям смях.
Това е удар!
Имах най-добрите места в дома.
ДОМЪТ, КОЙТО ДРАКОНИТЕ ИЗДИГНАХА
Исках в началото на епизода да има
смут, неправда и жестокост.
КЛЕЪР КИЛНЪР РЕЖИСЬОР НА ЕПИЗОД 2 И 5
Защото чувствах, че всички са заслепени от ярост.
Исках да го преплета с това
как Егон разбива макета на Визерис на Стара Валирия.
РАЗБИТ НА ПАРЧЕТА
Снимахме го много в първи сезон. - И действие!
Лейди Алисънт Хайтауър, Ваша милост.
Прекрасен огромен макет беше, заемаше половината от кралските покои.
Чудесно си го построил.
Много хубав беше, но заемаше голяма част от помещението
и трябваше да го разрушим, беше много забавно.
Добрата новина е, че направиха копие за разбиването
и красивият макет на Валирия е невредим.
Невероятните хора от реквизита изпечатиха на 3-Д принтер осем допълнителни,
за да са като истинските, като ги разбием
и да се вдигне прахоляк във въздуха.
Трябваше да са от лек материал и екипът с калъпите използва
всичките се познания, за да ги направи.
Направиха тестове и разбихме няколко,
за да сме сигурни, че се вижда каквото искаме.
Истинските триизмерни макети са скъпи и не можехме да имаме много кадри.
Казах: "Том, да го направим в един кадър".
... едно. Действие!
Ще ги убия!
Чувствах се много виновен,
защото знам колко трудно се изработва такъв макет.
Но са ги направили,
знаейки, че ще бъдат разбити на парчета.
Ще ги избия до крак!
Точно от това се нуждахме
трябваше да видим къде отива енергията на Егон.
Нямаше къде да си го изкара,
а хората му казваха да решава, да бъде прагматичен.
"С времето ще ти олекне".
"Няма, мамка му! Трябва да го разбия на парчета".
Съжалявам, че изругах.
Край! - Блестящо.
Блестящо.
МНОГО ТЪЖЕН ДЕН
Заснемането на погребението беше много вълнуващо.
Почерпих вдъхновение от "Кръстника"
и всички хубави филми с невероятни погребални сцена...
Спомних си за погребението на принцеса Даяна
и колко бавно вървеше кортежът.
Замислих се за Алисънт и Хелена,
които са принудени да влязат в устата на хората със скръбта си.
За нас беше възможност да отворим епизода.
Да излезем и да видим Кралски чертог и Квартала на бълхите.
Искахме погребението да е за кралицата,
за това как се чувства, изложена на показ по такъв начин.
Трябваше да има размах, но и да е много лично.
Добре дошли в Касерес!
Снимките на втори сезон в Испания бяха страхотни.
Испания е чудесна, върнахме се в Касерес и Трухильо,
за да заснемем Кралски чертог и околностите му.
Местата дават усещане за мащаб и величие,
изпълват света ни, не става само с декори.
Касерес беше толкова красив.
Хората бяха чудесни, мили и приветливи.
Снимахме първи сезон в Испания и сякаш се върнахме у дома.
Познавахме всяко ъгълче, знаехме къде да поставим осветлението.
Замаян си от синевата, яркото слънце, топлата светлина
и прекрасната стара каменна зидария
и това не може да не ти влияе.
В такава обстановка няма нужда да играеш
и да се преструваш.
Добре дошли в Кралски чертог!
Невероятният екип, който организира погребението:
от направата на каруцата до невероятните прекрасни коне,
колко добре се държаха и с какви доспехи бяха покрити!
Останах смаяна, когато го видях, беше прекрасно.
После костюмите.
Много ми харесаха воалите.
Заснех цялото погребението с 40 кадъра в секунда,
за да изберем какво да използваме на забавен каданс.
Воалите на забавен каданс бяха смайващи.
Исках да изпълня въздуха,
затова хвърляха хмел.
За да може при забавения каданс
да пада бавно във въздуха
В гледката има тъжна красота.
И после екипът за протезите и малкото тяло на Джехерис.
Първо сканирахме Джехерис.
Накарахме го да легне на масата и го сканирахме целия.
Имахме много чисто триизмерно изображение,
от него направихме прекрасно копие на тялото му.
Външна компания го изля, направи калъпа
и го превърна в силиконово тяло.
След това трябваше просто...
Трябваше да му отрежем главата и да решим как да я прикрепим.
Направихме няколко варианта
на средновековни бодове
и я прикрепихме към врата с метални нишки.
Виждаме, че главата явно е зашита,
защото зелените искат да покажат колко жестока е била Ренира.
Вижте стореното от Ренира Таргариен!
Осквернителка на невинните!
Видях как можем да съчетаем погребението
с Егон, който размазва главата на Кръвта.
Замислих се за барабан и думкане.
Съчетахме ударите му с удара на боздугана.
Поисках да имаме човек с барабан в началото на процесията.
Използвахме ударите,
за да нагнетим напрежение и да въздействаме на Хелена,
което допринесе за изграждането на паническата й атака.
Проклета да е Ренира Чудовището!
Да снимам с Фия и да видя...
Скръбта й оживя и просто...
Беше много трудно, много красиво и затрогващо.
После се разсмяхме и тя си избърса сълзите и каза:
"Почувствах те като мама". Казах си: "О, чудесно!".
Погребение беше, но падна голям смях.
Беше много забавно. Фия се справи отлично.
Между много тъжните дубли.
Но пеехме мелодии от сериала и правехме какво ли не.
Много е хубаво да си седиш и да те разкарват с кон и каруца.
Много хубаво е заснето.
Толкова многопластово!
Играта на Фия и Оливия. Много се радвам на крайния резултат.
ОБЕСЕНИТЕ
Обесването на ловците на плъхове беше забавно по един зловещ начин.
Наистина трябва цяло село, за да се създаде такава сцена.
Искахме и манекени,
и истински хора да висят там.
Труповете са невероятни. Знаех, че е 50:50.
Но трябва много да се приближиш...
Знаех, че е каскадьор, докато го издигаха, се разсмя.
Не биваше пред камерата, много е непрофесионално.
Как беше, синко? - Много приятно.
Да? Добре. - Много приятно.
Раули и хората му изработиха скрипците,
така че да изглеждат като обесени.
Направихме метална рамка за раменете.
От раменете имаме въжета, които се спускат покрай бедрата.
И стремена под стъпалата,
така че стоиш прав в сбруята си.
Не висиш в нея. Може да си висиш там до безкрай.
Ако смъкнем надолу при краката и вдигнем тук...
Напрежението минава оттук
надолу по ремъците до стремената.
Все едно стоиш изправен във въздуха,
но всъщност не стоим, доста удобно е.
Освен това скрихме жицата във въжето
и изглеждаше, сякаш въжето виси от гредите,
но вградихме скрипци в системата.
Много лесно и бързо вдигахме и сваляхме хората.
Първото търсихме кого да отлеем.
Викахме ги в палатката за сканиране,
слагахме им примка на врата
и я дърпахме, за да се получат гънките.
Всички бяха съгласни, никой не се оплака.
Дани е един от ловците на плъхове.
Виждате къде минава въжето.
Джейми му е придал чудно мъртвешко изражение.
Ето сега съм аз.
И Дани...
Запазихме ги. Мисля, че ще дадем на Дани да си ги вземе.
Чест е да те използват в такава мащабна продукция.
И да видиш какво старание е вложил екипът
във всеки един от ловците на плъхове.
Свързано беше с много процеси: сканиране, изработване на калъп,
после покриване с пластилин, който се стяга.
Изливаме го от силикон, боядисваме го и му слагаме коса.
После ги слагаме върху тяло.
Да, много е сложно.
Чудесно беше да ги видим...
провисени там накрая. Като ги видиш, си казваш:
"Много готино".
ГОЛЯМО РАЗШИРЕНИЕ
Джим Клей е луд в най-добрия смисъл на думата.
Надмина себе си с Драконов камък.
Разширихме го доста.
Раян каза как ще изглежда Драконов камък в началото на писане на сценария.
Решихме да намерим голяма сцена и да построим декора.
В първи сезон в Драконов камък
основно гледаме залата с Рисуваната маса.
Залата е взета от "Игра на тронове",
но беше време да разширим обстановката на този свят.
Искахме цялостен декор и различните зали да са свързани.
Разшири се от Залата с Рисуваната маса
в цял навързан свят:
коридорите, покоите на Ренира, библиотеката.
Имате декор, който се състои от много минидекори,
за да минавате от стая в стая
и да накарате публиката да почувства, че сте в истински замък.
Невероятно е. Можете да вървите чак до долу.
Фантастично е.
Ренира е много важна героиня
и искахме зала, която да отразява
самобитния й характер.
На Джим много му харесваха високите прозорци а ла катедрала.
Получи се интересна асиметрична форма,
придава на помещението чудата нотка.
Искахме да подплатим образа на Ренира с историята зад нея
и семейството й и историята на Драконов камък.
Голямата скулптура в стаята й е храм,
посветен на древността.
Като каменните надписи в египетската архитектура.
Скорост на звука. - Тринайсет, първи дубъл.
За библиотеката ни казаха, че е огромно помещение със свитъци,
в които се съдържа цялата история на Валирия.
Трябваше да измислим как да направим полиците.
и ни дойде идеята за диаманта.
Мотивът се повтаря из цялото помещение.
После Клеър добави много пластове
от други артефакти и елементи от валирианската история.
ВЕСТЕРОС
Феноменален декор.
И комбинацията с мрамор
с прекрасни шарки, в които имаше оранжева нишка.
Улових ги в кадрите с Рисуваната маса благодарение на богатите цветове,
атмосферата на камината, светлината, огънят...
Всяка книга, документ и свитък бяха действащи.
Часове труд бяха вложение в тези предмети.
Имате гарвани на писмата, вътре имате написано писмо.
Имате пълни родословни дървета
И всичко е направено на ръка.
Помислено е за всеки детайл.
Всеки предмет, всеки цвят, всяка материя, всяка джунджурия е помислена.
Декорът е невероятно изкусурен.
Не ти трябва въображение, за да се озовеш където трябва.
В ТЪРСЕНЕ НА ЛЮБОВТА
Братко!
Дуелът между Ерик и Арик е ключов момент в историята на Вестерос.
Брат срещу брат.
Епична сцена е, защото актьорите Люк и Елиът са
братя близнаци и се обичат много.
Повечето ни битки са с дракони,
хубаво е да видим двама рицари да кръстосват мечове.
Това беше първият разговор, който имахме.
Седнахме и казахме: "Добре, да говорим за близнаците".
Започнахме да мислим как да я снимаме, как да изглежда боят.
Раули правеше продължителни репетиции с екипа си,
заснемаха ги и ги представяха на Клеър.
След като всичко беше нагласено, вкарахме близнаците.
Двамата изпълняват сцената.
Тренираха, научиха я, влязоха във форма за нея.
Нямах търпение. С Ел сме тренирали бойни изкуства.
Ние сме много активни физически, така че не беше проблем
да се хвърлим в боя.
Научихме хореографията,
за да се хвърлим с нужния устрем в боя.
Искахме да я изпълним колкото се може по-стегнато и чисто.
Дойдохме в уречения ден и се нахвърлихме един върху друг.
Не загубихме нито един пръст, добре се справихме.
Знаехме от първи сезон, колко здраво се трудят Елиът и Люк.
Не им позволих само да се блъснат в делвата.
Всичко друго го направиха.
Каскадьорът Еди - бог да го благослови.
Толкова силно се блъсна в нея, че я разби.
По-добре Еди, отколкото аз. Изкара си парите.
Със сигурност.
Хей!
Клапа.
Всички бяхме единодушни, че в един момент
не бива да знаеш кой е Арик и кой Ерик.
Наистина се объркваш.
Дори с хореографията, ако следиш внимателно,
ще видиш, че и двама се раняват.
Така че докато гледаш, не можеш да кажеш:
"Знам, че това е Ерик, защото кракът му е ранен тук"
или "ръката е срязана там".
Не става, защото по време на боя са с еднакви наранявания,
е, все пак не тръбим какво правим.
Кой? Кой е Ерик?
Това е смисълът, това внася чувство.
Ти оставаш неутрален. Битката е между тях.
За пети път поне, голямо мазало е на снимките днес.
Всички са нащрек.
Кой е по-добрият с меча?
Кой ли? Спорно е, но сигурно Елиът ще каже, че е той,
защото аз го ударих няколко пъти.
Мисля, че го закачих веднъж, той е по-добрият.
Ако можех да ги различа в ризниците, щях да ви кажа.
Истината е, че са равностойни.
Люк и Елиът са удивителни.
Удивителни са отвсякъде.
От два дни го повтарям на всеки, който искам да ме чуе.
Не само чудесно изпълниха хореографията на Раули,
но беше истинско удоволствие да гледаш с какво чувство го направиха.
Родени сме заедно.
Ти ни раздели! Но аз още те обичам, братко.
Да видиш пропастта помежду им
и човещината, която внасят в ролите.
Според мен те хваща здраво за сърцето.
Още един страховит момент, режисиран от Клеър.
Клеър е прекрасен човек.
Преди сцената дойде при нас и каза:
"Нарекох сцената "Търсене на любов".
Беше много мило,
защото емоционалната, съкровена страна беше важна.
Освен битката, щяхме да пресъздадем чувството,
което трябваше да бъде пресъздадено.
Момчетата тренираха от първия ден за битката и аз...
Помислих си аз с какво мога да допринеса.
Как да вкарам интересен поглед.
През цялата сцена търсех моменти
на близост между двамата.
Докато се удрят и очите им се срещат,
какви въпроси си задават? Какво си казват?
Толкова е трудно, защото дълбоко се обичат.
За мен беше история за братска любов, която няма равна на себе си.
Превод: Anna Hristova