Det er en episk scene.
Jim Clay er en galning af den allerbedste slags.
Jeg kunne ikke vente.
Hun er så sej. Hvorfor skulle man ikke have en armbrøst?
Det var en begravelse, men jeg havde det så sjovt.
Den er i kassen!
Jeg havde de bedste pladser i huset.
Jeg ville gøre åbningsscenen kaotisk og uretfærdig og voldelig.
For jeg følte, at alle var blændede af vreden.
Jeg ville også klippe det sammen -
- med Aegon, der smadrer Viserys' model af det gamle Valyrien.
SMADRET I SMÅSTYKKER
- Vi optog meget af den model i sæson et. - Og værsgo.
Lady Alicent Hightower, Deres Nåde.
Det var en smuk, stor model, der optog halvdelen af kongens kammer.
Det er et vidunderligt byggeri.
Men det var så fint og smukt, at det var en stor del af rummet -
- så vi ødelagde det, og det var sjovt.
Heldigvis lavede de en stuntudgave til at smadre -
- så den smukke valyriske model er stadig intakt.
De utrolige rekvisitører 3D-printede otte ekstra modeller -
- der så ægte ud, når vi smadrede dem -
- med pulver, der blæste op i luften.
Det skal være lavet af let materiale, og det er der, vores støbehold -
- og al deres viden kommer i spil, og de giver os...
De laver et par tests, og vi smadrer et par -
- og vi sikrer os, at vi har det look, de vil have.
Selve 3D-modellerne er meget dyre, så vi kunne ikke lave for mange optagelser.
Så jeg sagde: "Okay, Tom, lad os gøre det i én optagelse."
... og en. Værsgo.
Jeg dræber dem!
Jeg følte mig ekstremt skyldig -
- for jeg vidste, hvor meget arbejde det krævede.
Men de lavede vel stykkerne velvidende om, at de ville blive smadret.
Jeg dræber dem alle!
Det var lige, hvad der skulle til -
- for at vise, hvor Aegons energi var på vej hen.
Han havde ingen steder at lægge den, og folk omkring ham sagde -
- at han skulle være pragmatisk og sige: "Det bliver bedre med tiden."
"Nej, gu gør det ej. Jeg smadrer det sønder og sammen."
Undskyld, jeg bandede.
- Tak. - Genialt.
Genialt. Genialt.
EN MEGET TRIST DAG
Det var spændende at filme begravelsen.
Jeg så "The Godfather" -
- og alle de gode film med utrolige begravelsesscener, og de ...
Det fik mig også til at tænke meget på prinsesse Dianas begravelse -
- og hvor langsom kortegen gik.
Det fik mig til at tænke på, at Alicent og Helaena -
- blev tvunget til at være i offentligheden midt i deres sorg.
Vi så det som en mulighed for en god åbningsscene.
At komme udenfor og se King's Landing og Flea Bottom.
Begravelsen skulle handle om dronningen -
- og hvordan hun har det med at blive udsat.
Så det skulle være storslået, men også intimt.
Velkommen til Cáceres.
Det har været fantastisk at optage anden sæson i Spanien.
Spanien er altid fantastisk, så vi tog til Cáceres og Trujillo -
- for at filme King's Landing og dens nærmeste omgivelser.
Stederne giver en følelse af størrelse og omfang.
Der er en fylde i vores verden, som man ikke kan få i en kulisse.
Cáceres, hvor vi filmede, var så smuk -
- og folk var så vidunderlige, venlige og imødekommende.
Vi filmede første sæson i Spanien, så det var som at tage hjem.
Vi kender alle kringelkroge. Vi ved, hvor lysene skal placeres.
Man bliver slået af den store himmel, solskinnet, det varme, glødende lys -
- og det smukke gamle stenværk -
- og det påvirker en. Man kan ikke gøre for det.
Det hjælper ens skuespil at være i de omgivelser.
Man behøver ikke lade som om.
Velkommen til King's Landing.
Det utrolige hold, der arrangerede begravelsesscenen -
- fra vognbyggeriet til de utrolige, smukke heste -
- og hvor velopdragne de er, og deres rustning -
- som tog pusten fra mig, da jeg så det. Det er så smukt.
Så er der kostumerne.
Jeg var vild med slørene -
- for jeg filmede hele begravelsen med 40 billeder i sekundet -
- så vi kunne vælge, hvilke dele vi ville bruge i slowmotion -
- og de slør i slowmotion er helt fantastiske.
Så ville jeg også fylde luften op -
- så de kaster med humle.
Når vi har de her slowmotion-øjeblikke -
- falder alle stykkerne langsomt gennem luften -
- og det er der en trist skønhed over.
Så proteser med Jaehaerys' lille krop.
Jaehaerys var vores første scanning.
Vi lagde ham på et bord og scannede hele kroppen.
Vi havde en god 3D-artist, som lavede en smuk kopi af hans krop.
Vi fik den skåret ud af et eksternt firma -
- og formet og forvandlet til en silikonekrop.
Da den var lavet, skulle vi bare ...
Vi skulle bare fjerne hans hoved og beslutte, hvordan det skulle sys på igen.
Så vi gennemgik forskellige versioner af middelaldersyninger -
- og metalringe, som vi skulle holde halsen sammen med.
Vi skal se, at hovedet er syet på -
- fordi dronningerne vil vise, hvor barbarisk Rhaenyra har været.
Se Rhaenyra Targaryens værk!
Vanhelligelse af de uskyldige!
Jeg indså, hvordan vi kunne klippe begravelsen sammen -
- med Aegon, der udgyder blod.
Jeg begyndte at tænke på en tromme og trommens slag.
Og at matche trommeslaget med lyden af en kølle.
Jeg bad om en trommeslager i starten af optoget -
- så vi kan bruge trommeslaget -
- til at komme ind i Helaenas hoved.
Det er en del af opbygningen til hendes panikanfald.
Forbandet være monstrøse Rhaenyra!
Optagelsen med Phia var ...
Ja, hendes sorg blev vakt til live.
Det var virkelig hårdt. Det var smukt og rørende.
Så stoppede kameraerne, og hun tørrede tårerne væk og sagde:
"Jeg følte, du var min mor." Jeg sagde: "Godt. Skønt."
Det var en begravelse, men jeg morede mig.
Det var så sjovt. Phia og jeg kommer godt ud af det.
Mellem optagelserne er det meget trist.
Men vi sang. Showsange og alt muligt.
Det var rart at sidde ned og blive kørt rundt i en hestevogn.
Det er så smukt filmet.
Alle teksturlagene.
Phia og Olivias optræden. Jeg er glad for resultatet.
AT HÆNGE UD
Det var sjovt at hænge rottefangerne. På en morbid måde.
Det kræver en landsby at skabe sådan en scene.
Vi ville have en blanding af proteser og falske kroppe -
- og virkelige mennesker, der hang der.
Kroppene er utrolige. Jeg vidste, det var fifty-fifty.
Men man skal tæt på ...
Jeg vidste, en af dem var stuntmand, da han blev hejst op og begyndte at grine.
Det skulle han ikke have gjort. Meget uprofessionelt.
- Hvordan føles det? - Rigtig fint.
- Okay. - Rigtig fint.
Rowley og hans hold skulle lave taljesystemer -
- så det så ud, som om folk var hængt.
Vi lavede en metalramme, der går over skuldrene.
Fra skuldrene har vi kabler, der går ned til hofterne.
Vi havde stigbøjler under fødderne, så i bund og grund -
- står man i sin sele.
Man hænger ikke. Det betyder, at man kan hænge der næsten uendeligt.
Hvis vi skubber ned på benene, og du løfter her ...
Energien går herfra -
- og hele vejen ned til stigbøjlerne.
Det er som at stå op i luften -
- men vi står faktisk ikke op. Det er ret behageligt.
Vi skjulte også wiren i et reb -
- og det ser ud, som om rebet hænger på spærene -
- men vi satte taljer i et system.
Så vi kan løfte folk op og ned meget hurtigt.
Det første, vi gjorde, var at lede efter folk, vi kunne lave modeller af.
Vi havde folk i vores scanningstelt -
- og lagde en fysisk løkke om halsen på dem -
- og trak den op, så vi fik alle rynkerne med.
Hvilket de fleste var med på. Vi fik vist ingen klager.
Danny var en af vores rottefangere.
Man kan se, hvor rebet gik rundt -
- og Jamie gav os et fint, dødt udtryk.
Se, nu er det mig.
Og Danny ...
Vi har beholdt dem. Jeg tror, vi må lade Danny få den.
Det er en ære at blive brugt i en så stor tv-serie.
Også at se de detaljer og arbejde -
- som proteseteamet har lagt i alle rottefangerne.
Der er mange processer involveret for at få scanningen lavet -
- og så former vi den og laver en i modellervoks, som vi strammer -
- og former til silikone, og maler den og giver den hår.
Og så sætter vi dem på en krop.
Det er ret indviklet.
Det var fedt at se dem alle sammen -
- hænge der. Endelig står man og ser på det og tænker:
"Det er ret sejt."
DEN STORE UDVIDELSE
Jim Clay er en galning af den bedste slags.
Han overgik sig selv med Dragonstone, og vi har udvidet den en del.
Ryan sagde, Dragonstone var med. Det var tidligt i skriveprocessen.
Så vi besluttede at bygge kulissen på den store scene.
I første sæson med Dragonstone -
- ser man hovedområdet med det malede bord.
Det rum var oprindeligt fra "Game of Thrones" -
- men vi følte, det var på tide at udvide den verden til et større miljø.
Vi ville have en komplet kulisse med de forskellige rum, der var forbundet.
Det strakte sig fra det malede bord og ind i en sammensat verden -
- som er korridorerne, Rhaenyras sovekammer og bibliotekskulissen.
Vi har en kulisse, der er en samling af mange andre minikulisser -
- så man kan gå fra et rum til et andet -
- og få publikum til at føle, at man er i et rigtigt slot.
Det er vildt, for man kan gå hele vejen ned.
Det er fantastisk.
Rhaenyra er en meget vigtig karakter, så vi ville have et rum, der afspejlede -
- det unikke ved hendes karakter.
Jim kunne godt lide de katedralagtige høje vinduer.
Rummet har en interessant asymmetrisk form -
- der giver det en interessant særhed.
Vi ville give Rhaenyra en fornemmelse af historien -
- bag hende og hendes familie og Dragonstones historie.
Den store skulptur i hendes kammer er et tempel -
- over den historie, der er gået forud.
Det er som udskæringerne i egyptisk arkitektur.
Optagelse 1.
Instrukserne til bibliotekskulissen var, at det rummede skriftruller -
- der indeholdt hele den valyriske historie i form af skriftruller.
Vi prøvede at finde en måde at lave hylderne på -
- så vi fandt på diamantidéen.
Og det fortsatte som et tema i hele rummet.
Så beklædte Claire det med masser af lag -
- af andre artefakter og elementer fra valyrisk historie.
Det var fænomenalt at lave den kulisse.
At kombinere marmor -
- virkelig smukke marmorkonsistenser, hvor den orange farve går igen -
- som kommer fra det malede bord med de fyldige farver -
- og toner af varme, lys, ild ...
Alle bøger, dokumenter og skriftruller er funktionelle.
Timers arbejde, der er lagt i disse objekter.
Der er ravne med komplette beskeder skrevet på dem.
Der er komplette slægtstræer -
- og det hele er håndlavet.
Det er gennemtænkt. Det hele.
Hvert stykke, hver farve, hver tekstur, og hver lille ting er gennemtænkt.
Detaljerne og håndværket, der lægges i disse steder, er fantastisk.
Det krævede ikke fantasi at forestille sig, hvor man skulle være.
LEDER EFTER KÆRLIGHED
Bror!
Erryk og Arryk-duellen er et stort øjeblik i Westeros' historie.
Bror mod bror.
Det er en episk scene, for skuespillerne, Luke og Elliot, er brødre.
De er tvillinger, og de elsker hinanden højt.
Meget af vores action i serien er dragebaseret -
- så det er sjovt at se to riddere slås med sværd.
Det var vores første samtale.
Vi satte os ned og sagde: "Lad os tale om tvillingerne."
Så begyndte vi at tænke på måder at optage det på, og hvordan kampen skulle se ud.
Rowley lavede omfattende prøver og blokeringer med sit hold,
som skulle filmes og præsenteres for Clare.
Det blev justeret, og så introducerede Rowley tvillingerne til det.
De udførte hele scenen selv.
De trænede til det, de lærte det, og de kom i form til det.
Jeg glædede mig til det. El og jeg har en baggrund i kampsport.
Vi er ret aktive, fysiske fyre, så aktiviteten i det -
- og at kaste os ud i det, var ikke bekymrende.
Vi skulle bare sikre os, at vi havde lært dansen -
- så vi kunne give scenen den rigtige energi.
Det handlede om at gøre det så stramt og rent som muligt -
- og så komme til settet den dag og bare smadre det.
Heldigvis mistede vi ingen fingre, så vi klarede os fint.
Vi vidste fra sæson 1, hvor hårdt Elliot og Luke ville arbejde.
Det eneste, jeg ikke ville lade dem gøre, var at smadre krukken.
Alt andet gjorde de selv.
Stuntmanden Eddy ... Gud velsigne ham.
Han hamrede ind i krukken og smadrede den.
Hellere Eddy end mig. Han har fortjent sine penge.
Det er helt sikkert.
Hej!
Markør.
Vi var enige om, at der skulle være et øjeblik -
- hvor man ikke ved, hvem der er hvem.
Man bliver virkelig forvirret.
Selv med koreografien, hvis man ser godt efter -
- så kan man se, at de bliver såret på samme måde.
Hvis nogen skulle gennemgå scenen og sige:
"Jeg ved, det er Erryk, fordi hans ben blev skåret her" -
- eller: "Hans arm blev skåret" -
- så går det ikke, for under kampen ender de med de samme skader -
- selvom vi ikke viser, at det er det, vi gør.
Hvem er Erryk?
Det er det, der giver det følelser.
At man bliver neutral omkring det. Og kampen handler om dem.
Det er femte gang, de har forvekslet os i dag.
Jeg holder alle på dupperne.
Hvem er den bedste fægter?
Hvem er bedst? Det kan diskuteres, men Elliot ville nok sige ham -
- for jeg slog ham et par gange med et sværd.
Jeg tror, jeg ramte ham en gang, så han er nok bedre.
Hvis jeg kan se forskel på dem i deres rustninger, har jeg et bud.
Men sandheden er, at de er ret jævnbyrdige.
Luke og Elliot er fantastiske.
De er så fantastiske.
Det har jeg brugt to dage på at sige til alle, der ville lytte.
Ikke alene har de udført Rowleys koreografi smukt -
- men de følelser, de fyldte den med, var et privilegium at se på.
Vi blev født sammen.
Du skilte os ad! Men jeg elsker dig stadig, bror.
At se kløften mellem dem -
- og den menneskelighed, de begge bringer til rollerne -
- lander på en ganske brutal måde.
Det er endnu et ærefrygtindgydende øjeblik instrueret af Clare.
Clare har sådan en smuk sjæl.
Før vi lavede scenen, kom Clare hen til os og sagde:
"Jeg har kaldt scenen 'Leder efter kærlighed'."
Jeg syntes, det var så sødt -
- for den følelsesmæssige og personlige side af det var så vigtig.
Så uden for kampen ville vi fange den rigtige følelse.
De trænede fra dag et til denne kamp, og jeg...
Jeg tænkte: "Hvad kan jeg bidrage med?"
I forhold til at se på det på en interessant måde.
Så gennem hele scenen ledte jeg efter -
- øjeblikke med forbindelse mellem de to mænd.
Så mens de rammer hinanden, og deres øjne mødes -
- hvad er spørgsmålene så? Hvad siger de til hinanden?
Det er så svært, fordi de elsker hinanden så højt.
For mig var det en unik historie om broderkærlighed.
Oversat af: Maja Axholt