Ovo je epska scena.
Džim Klej je ludak najbolje vrste.
Jedva sam čekao.
Ona je opasna. Zašto ne bi imala samostrel?
To je bila sahrana, ali baš sam se zabavila.
Pogodak!
Imala sam najbolja mesta u kući.
KAKO JE GRAĐENA KUĆA ZMAJA
Želela sam da početak epizode bude
haotičan, nepravedan i nasilan.
KLER KILNER REŽISERKA (EP. 202 I 205)
Smatrala sam da su svi zaslepljeni besom.
Želela sam to da iskombinujem
s Egonom koji razbija Viserisovu maketu Stare Valirije.
RAZBIJEN NA DELIĆE
Često smo snimali tu maketu u prvoj sezoni. -Akcija.
Gospa Alisent Hajtauer, Veličanstvo.
To je ogromna maketa koja je zauzimala pola kraljevih odaja.
To što ste napravili je čudesno.
Tako je lepo što je zauzimala ogroman deo prostorije
pa smo mogli da je uništimo, što je bilo zabavno.
Dobra vest je da su napravili kopiju namenjenu za razbijanje,
pa je prelepa maketa Valirije i dalje nedirnuta.
Fantastični rekviziteri su napravili osam kopija u 3D štampaču
koje će izgledati kao prave kad ih razbijemo,
da bi prah leteo vazduhom.
Morale su da budu od lakog materijala, i tu na scenu stupa svo umeće
našeg gipsarskog tima, pa su nam dali...
Obavili su par testova, malo smo razbijali,
uverili smo se da smo postigli željeni izgled.
Pravi 3D modeli su vrlo skupi, nismo mogli puno da ih snimamo.
Rekla sam: "Tome, znaš, uradimo to iz prve."
Akcija!
Pobiću ih!
Osećao sam veliku krivicu dok sam to radio,
bio sam svestan koliko je rada uloženo u takav komad.
Pretpostavljam da su ih pravili
znajući da će biti razbijeni.
Pobiću ih sve!
Mislim da je upravo to bilo potrebno,
da vidimo kuda odlazi Egonova energija.
Nije imao u šta da je uloži, ljudi oko njega mu govore
da donosi odluke i bude pragmatičan. "Dobro, biće bolje vremenom."
"Ne, neće. Moram jebeno da razbucam ovo," znate?
Izvinite zbog psovki.
Rez. -Sjajno.
Sjajno. Sjajno.
VRLO TUŽAN DAN
Bilo je vrlo uzbudljivo snimati sahranu.
Ugledala sam se na Kuma
i sve one velike filmove s divnim scenama sahrane.
To me je navelo da razmišljam i o sahrani princeze Dajane
i tome kako se sporo kočija kretala.
Razmišljala sam i o Alisent i Heleni
koje su bile prisiljene da javno prežvakavaju svoju bol.
To smo videli kao priliku za uvod u epizodu.
Da izađemo napolje, vidimo Kraljevu Luku, Buvlju rupu.
Želeli smo da se u centru sahrane nađe kraljica,
to kako se oseća zbog takve izloženosti.
Scena je morala da bude gizdava, ali i vrlo intimna.
Dobrodošli u Kaseres.
Bilo je fantastično snimati drugu sezonu Kuće zmaja u Španiji.
U Španiji je uvek sjajno, vratili smo se u Kaseres i Truhiljo
da snimamo scene Kraljeve Luke i neposredne okoline.
Lokacije nam daju osećaj razmera, veličine,
ispunjenosti našeg sveta koji ne biste imali na setu.
Kaseres u kom smo snimali je tako lep,
ljudi su bili divni, ljubazni i gostoljubivi.
Snimali smo prvu sezonu u Španiji, ovo je kao da smo se vratili kući.
Znamo svaki ćošak, gde da postavimo svetlo.
Kad vas obasja to ogromno nebo, jarko sunce, to toplo svetlo,
pa te divne kamene kuće...
sve to utiče na vas. Vi tu ništa ne možete.
Kad ste u takvom okruženju, ono vam prosto određuje glumu.
Ne morate da se pretvarate.
Dobrodošli u Kraljevu Luku.
Neverovatan tim koji je ostvario scenu sahrane,
od izrade kočije, pa sve do prelepih konja
koji su se ponašali izuzetno, oklopa koji ih prekrivaju...
sve to mi je oduzelo dah. Apsolutno prelepo.
Zatim i dizajn kostima.
Svideli su mi se velovi,
celu sahranu sam snimala 40 frejmova u sekundi,
kako bismo izabrali delove za usporene snimke.
Usporeni snimci tih velova su apsolutno fantastični.
Takođe sam želela i da ispunim vazduh.
Zato bacaju hmelj.
Kad imamo usporene snimke,
delići lagano padaju kroz vazduh,
i u tome ima neke tužne lepote.
Onda i lutka Džeherisa, malo Džeherisovo telo...
Džeherisa smo prvo skenirali.
Ležao je na stolu. Skenirali smo celo telo.
Imali smo vrlo dobrog 3D stručnjaka
koji je napravio prelepu kopiju njegovog tela.
Zatim je jedna firma napravila kalup
i izlila telo od silikona.
Kad smo imali silikonsko telo, samo je trebalo...
Da mu odsečemo glavu i rešimo kako da je prišijemo nazad.
Prošli smo nekoliko različitih verzija
srednjevekovnih šavova
i upotrebili smo metalne alkice da je prihvatimo za vrat.
Treba da vidimo da je glava ušivena nazad,
jer kraljice žele da pokažu kako je Renira bila surova.
Osmotrite delo Renire Targarjen!
Oskrnaviteljke nedužnih!
Videla sam kako da povežemo sahranu
s tim kako Egon ubija Krv buzdovanom.
Pomislila sam na doboš i ritam doboša.
Onda sam uskladila zvuk doboša s buzdovanom.
Tražila sam dobošara na početku povorke,
da bismo koristili ritam
koji otprilike ulazi Heleni u glavu,
i to je deo koji pojačava njen napad panike.
Kletva na Reniru Monstruoznu!
To što sam snimala s Fijom i gledala...
Da, kako njen bol oživljava, to je bilo...
Zaista teško. Zaista lepo i dirljivo.
Onda je... slomile smo se, brisala je suze i rekla:
"Stvarno sam osetila da si mi ti mama." Rekla sam: "O, sjajno."
To je bila sahrana, ali bilo je zabavno.
Baš zabavno. Fija i ja se lepo slažemo.
Između kadrova smo vrlo, vrlo tužne.
Ali pevamo. Neke sentiše, šta god.
Baš je bilo lepo sedeti dok te okolo voze konj i kočija.
Tako je lepo snimljeno.
Svi slojevi teksture.
Fijina i Olivijina gluma. Oduševljen sam ishodom.
VEŠANJE
Vešanje pacolovaca je bilo zabavno na neki morbidan način.
Za takvu scenu je potrebno celo selo.
Želeli smo mešavinu lutki, lažnih tela
i pravih ljudi koji vise.
Tela su neverovatna. Znao sam da je pola-pola.
Ali moraš zaista da se približiš...
Znao sam da je jedan kaskader kad su ga cimnuli a on se nasmejao.
Nije trebalo to da radim pred kamerom. Neprofesionalno.
Kakav je osećaj, sinko? -Lep.
Je li? Dobro. -Baš lep.
Rauli i tim su morali da smisle sistem čekrka
da bi izgledalo kao da ljudi vise.
Napravili smo metalni ram koji stoji na ramenima.
Sa ramena idu gurtne preko kukova
i uzengije ispod stopala, tako da, u suštini,
stojite na gurtnama,
ne visite. Što znači da možete da visite unedogled.
Ako pritegnemo noge, a dižete se ovde...
Energija ide odavde,
skroz niz gurtne do uzengija.
Kao da stojite u vazduhu,
ali zapravo ne stojite. Baš je udobno.
Drugo što smo uradili je da smo zamaskirali žicu u uže,
pa izgleda kao da uže visi sa grede,
ali smo smestili čekrke u sistem.
Tako da možemo da dižemo i spuštamo ljude vrlo brzo i lako.
Prvo smo potražili ljude za pravljenje odlivaka.
Doveli bismo ljude u šator za skeniranje,
fizički im stavili omču oko vrata
i zategli da bismo snimili sve nabore.
Većina ljudi je bila za to. Mislim, niko se nije bunio.
Deni je jedan od naših pacolovaca.
Vidite gde je stajalo uže,
a Džejmi nam je dao lep samrtni izraz.
Da, to sam ja.
A Deni...
Sačuvali smo ovo i mislim da ćemo ga verovatno dati Deniju.
Čast je biti korišćen u seriji ovog nivoa i razmera.
Takođe i videti brižljive detalje i rad
koji je tim maskera uložio u sve pacolovce.
Puno je procesa u igri, dobijanje skenova,
izlivanje kalupa, dobijanje plastelinske maske koju zatežemo,
izlivanje silikona, pa farbanje, postavljanje kose...
Zatim ih stavljamo na telo.
Da, vrlo komplikovano.
Bilo je sjajno videti ih sve
kako vise tamo. Konačno odahnete, pomislite:
"Baš je kul."
VELIKO PROŠIRENJE
Džim Klej je ludak najbolje vrste.
Prevazišao je sebe sa Zmajkamenom,
a mi smo poprilično proširili Zmajkamen.
Rajan je rekao da će Zmajkamen biti... to je bilo rano, početkom faze pisanja.
Rešili smo da izmestimo veliku scenu i sagradimo set.
U suštini, u prvoj sezoni, glavna oblast Zmajkamena
koju vidimo je soba s obojenim stolom.
Ta prostorija se originalno pojavila u Igri prestola
ali smo smatrali da je vreme da proširimo taj svet.
Želeli smo da to bude kompletan set s različitim, povezanim prostorijama.
Prostirao se od prostorije s oslikanim stolom
u složen svet
hodnika, Renirinih odaja, biblioteke.
Imate set koji je zapravo skup mnogih mini setova,
pa možete ići iz jedne prostorije u drugu
tako da gledaoci imaju utisak da ste u pravom dvorcu.
Ludo je, možete da idete čak do kraja.
Fantastično.
Renira je vrlo bitan lik,
pa smo želeli prostoriju koja oslikava
njen jedinstveni karakter.
Džimu su se svideli visoki prozori kao iz katedrale.
Imaju zanimljiv, asimetričan oblik
koji daje zanimljiv preokret.
Želeli smo da Reniri damo osećaj za istoriju
iza nje i njene porodice, istoriju Zmajkamena.
Ta velika skulptura u njenim odajama je hram
istoriji koja se desila pre.
To je poput uklesanih zapisa u egipatskoj arhitekturi.
Zvuk. -Trinaest Miler, prvi put.
Dogovor za set biblioteke je da je to ogromna biblioteka svitaka,
da sadrži svu istoriju Valirije u formi svitaka.
Pokušavali smo da smislimo kako da napravimo police,
pa smo došli na ideju dijamanta.
To je preraslo u temu čitave prostorije.
Onda je Kler ukrasila brojnim slojevima
i ostalim artefaktima i elementima valirijske istorije.
VESTEROS
Bilo je fenomenalno raditi taj set.
Kombinovati mermer,
prelepu teksturu mermera prožetu narandžastom
koju sam preuzela iz oslikanog stola zbog bogatih boja
i tonova topline, svetlosti, vatre...
Svaka knjiga, dokument i svitak rade.
U te predmete su uloženi sati rada.
Imate gavrane s porukama, kompletnim ispisanim porukama.
Imate kompletna porodična stabla,
i sve je ručno rađeno.
Sve je promišljeno. Svaki delić.
Svaki predmet, svaka boja, tekstura, svaki mali predmet, sve je promišljeno.
Detalji i zanatsko umeće uloženo u ova mesta su prosto fantastični.
Nije ti trebala mašta da se nađeš tamo gde treba.
TRAŽEĆI LJUBAV
Brate!
Dvoboj Erika i Arika je važan trenutak u istoriji Vesterosa.
Brat protiv brata.
To je epska scena jer su glumci Luk i Eliot braća,
blizanci, i veoma vole jedan drugog.
Veliki deo radnje u seriji počiva na zmajevima,
pa je zabavno gledati borbu dva viteza, mačem na mač.
To nam je bio prvi razgovor kad smo stigli.
Seli smo i rekli: "Dobro, razgovarajmo o blizancima."
Smišljali smo kako da to snimimo, kako da izgleda borba.
Rauli je mnogo probao sa svojim timom,
što je potom snimljeno i prikazano Kler.
To bi se doteralo, a onda je Rauli uveo i blizance.
Momci su celu scenu odglumili sami.
Uvežbavali su je, naučili, doveli sebe u formu.
Jedva sam dočekao. El i ja imamo iskustva u borbama.
Vrlo smo fizički aktivni, tako da nivo aktivnosti
i unošenje u sve nikad nije predstavljalo brigu.
Postarali smo se da naučimo ples,
da se unesemo u to s potrebnom energijom.
Sve smo radili što tesnije i čistije smo mogli,
a onda smo tog dana došli na set i razvalili.
Srećom, nismo izgubili prste, tako da smo dobro.
Iz prve sezone smo znali koliko će vredno raditi Eliot i Luk.
Nisam im dopustio samo da razbiju vazu.
Sve ostalo su uradili.
Kaskader Edi, živ bio.
Udario je vazu tako jako. Razbio je.
Bolje Edi nego ja. Danas je zaradio svoje pare.
Sigurno.
Hej!
Marker.
Svi smo se složili da u borbi treba da postoji trenutak
kada ne znate ko je Arik, a ko Erik.
Zaista ste zbunjeni.
Čak i pored koreografije, ako zaista pažljivo gledate,
videćete da obojica isto bivaju ranjeni.
Ako bi iko gledao i u jednom trenutku rekao:
"Ja znam ko je Erik, noga mu je posečena tu,"
ili "ruka mu je posečena ovde",
ništa od toga, jer tokom borbe obojica zarađuju iste povrede,
mada ne objavljujemo da to radimo.
Ko? Ko je Erik?
To je bila poenta, to daje emocije.
Vi postajete neutralni. Centar borbe postaju oni.
Ovo im je bar peti put danas da su zbunjeni na setu.
Držimo ih u neizvesnosti.
Šta bi rekao, ko je bolji mačevalac?
Ko je bolji? To je diskutabilno, Eliot bi verovatno rekao da je on,
jer sam ga nekoliko puta udario mačem.
Ja sam ga potkačio jednom, pa moram da kažem da je on bolji.
Kad bih mogao da ih razlikujem pod oklopom, imao bih šanse da vam kažem.
Istina je da su vrlo izjednačeni.
Luk i Eliot su fantastični.
Baš su fantastični.
Već dva dana to govorim svakome ko sluša.
Ne samo da su sjajno odradili Raulijevu koreografiju,
već je prava privilegija gledati emocije koje su uneli u to.
Rođeni smo zajedno.
Ti si nas rastavio! Još te volim, brate.
Gledati raskol među njima
i humanost koju obojica unose u te uloge,
mislim da je to apsolutno brutalno.
Još jedan trenutak dostojan divljenja u Klerinoj režiji.
Kler je divna duša.
Uoči snimanja te scene, Kler nam je došla i rekla:
"Nazvala sam scenu 'Tražeći ljubav'".
Pomislio sam kako je to slatko,
jer je ta emotivna, lična strana jako važna.
Osim borbe,
snimićemo i emocije koje je trebalo snimiti.
Momci su od prvog dana uvežbavali tu borbu, a ja...
Mislila sam: "Kako ja mogu da doprinesem"?
U smislu posmatranja na zanimljiv način.
Tako sam tokom čitave scene nastojala da nađem
trenutke povezanosti ta dva momka.
Dok udaraju jedan drugog i pogledi im se sreću,
šta su pitanja? Šta govore jedan drugom?
A to je tako teško jer veoma vole jedan drugog.
Za mene je ovo bila priča o jedinstvenoj bratskoj ljubavi.
Prevod: Aleksandra Rajković