Pirmoreiz tur ieejot, atkārās žoklis.
Šokējoši un negaidīti.
Tā bija skaista diena.
- Ģeniālas dekorācijas. - Nepārspējami.
Paldies. Dzērieni uz mana rēķina.
- Iekšā trako negaiss. - Ak dievs!
Neticami!
Džordža grāmatā šī epizode ir nozīmīga.
Degošo dzirnavu kauja. Tika sarīdīti divi nami.
Tā ir ilgstošas vardarbības metafora,
kā veidojas situācija, kad piedošana nav iespējama.
Un tas ir šīs sezonas vadmotīvs.
DEJA LIETŪ
- Labrīt! Kā iet? - Labrīt!
Džims Klejs sadarbībā ar specefektu nodaļu
izveidoja reālu un rēgainu objektu,
atdzīvināja grāmatas lappuses.
Es priecājos, uzzinājis no Raiena, ka būs
Hārenholas iekšskati.
Tas bija pirmais objekts, ko sākām projektēt.
"Hārenhola ir nolādēta pils, kas dzimusi ārprātīgā prātā,"
bija teikts darba uzdevumā.
Tā ir pussagruvusi, tajā mājo pagātnes un tagadnes rēgi.
Tā ir milzīga. Bezgalīga. Džims Klejs paveicis izcilu darbu.
Faktūra un mērogs,
viņa iztēles vēriens ir nepārspējams.
Es šajās dekorācijās apmaldos.
Viens nepareizs pagrieziens, un - kur es esmu?
Jebkurš šajās dekorācijās apjūk līdzīgi kā Dīmons.
Domāju, tas daudz izsaka.
Pils ir diezgan liela. Aizņem visu paviljonu.
Kad būvējām, vajadzēja domāt,
kā paslēpsim karkasu.
Ja kadrā nedrīkst redzēt tērauda karkasu,
tad tas kaut kā jānomaskē. Tāpēc ir aizraujoši darīt šo darbu.
Man patīk dekorācijas, kurās ir visas četras sienas,
lai var filmēt uz sliedēm, ar stedikamu,
un aktieri atrodas visaptverošā pasaulē.
Var iet, kur grib, filmēt, ko grib,
gandrīz 360 grādu leņķī.
Skaties, kur gribi, viss ir noslēgts.
Mūsu mērķis bija radīt labirintu.
Lai neviens nesaprot, kurā pils vietā tobrīd atrodas.
Es gandrīz katru rītu apmaldījos.
Pagaidām mana mīļākā Džima būvētā dekorācija.
Viņš ir izcili atveidojis šo sagrauto pili.
Īpaši to, ka iekšā līst lietus,
caur akmeņiem izspiedušās saknes.
Redzams, ka pili pārņēmuši vecie dievi.
- Viņš ir tas, kurš mani izmērcē. - Es?
- Jā. Tiekamies! - Šodien vilksim šo?
Viņš ir lietus soģis.
Lūdzu. Hārenhola - slapjāka nekā ūdra kabata.
Zinu, bet man lietutiņš patīk.
Hārenhola ir vējaina, slapja vieta.
Mēs filmējam interjerus, un iekšā ir jālīst lietum.
Tā ir pussagruvusi, sienās un jumtā ir caurumi.
Mēs to pamatīgi izmērcējām.
Ūdens piešķir ārkārtīgu reālismu un faktūru.
Stāstam tas bija ļoti svarīgi.
Darba uzdevumā bija rakstīts: "Tai jābūt ļoti slapjai." Viss.
Un beigās pēdējais uzdevums:
"Lai iekšā līst tāpat kā laukā."
Un lietus nerimās.
Ak dievs, tas bija šausmīgi.
Bet izskatās kolosāli.
Doma par pilošu ūdeni dekorācijās radās pēdējā brīdī,
tāpēc mēs nebijām līdz galam gatavi dekorāciju izmērcēt,
kā citreiz, kad filmējam ūdenī.
Bet mēs ar specefektu komandu tikām galā.
Uzslaucījām ūdeni, kas gāzās iekšā.
Kaut ko labot bija par vēlu, tāpēc centāmies mazināt bojājumus.
Lieko ūdeni savācām atsevišķās mazākās tvertnēs.
Viss izdevās, un izskatījās reāli.
Nodomāju, ka Mets ārdīsies.
Visu dienu lietū jāstaigā bruņās, bet izskatījās labi.
Viņam ļoti patika.
Bijām slapji no astoņiem rītā līdz astoņiem vakarā.
Godīgi sakot, diezgan jautri.
Man tiešām patīk kārtīgi izmirkt.
Man nepatīk liels karstums, bet patīk kārtīgi izmirkt.
Viņam bija jābūt slapjam visu laiku.
Labākā metode - atgriezt krānu un: "Met, nostāsies apakšā?"
Es zinu, ka Metam patīk
pārvarēt dažādas grūtības.
Scenārijā ir tēls, kuru viņš neredz. Ko lai to parāda skatītājiem?
Šo epizodi
bija aizraujoši izgaismot, izplānot un filmēt,
jo tajā līst un zibeņo.
Daudz spēlējāmies ar ēnām un siluetiem "film noir" stilā.
Apkārt viss ir piemircis un pilošs,
un viņš tur stāv - tas izskatās nepārspējami.
Diezgan jautri.
NODĪRĀT SEJU
Brakeni un Blekvudi ir sava laika Hetfīldi un Makoji.
Naida iemesls nav zināms.
Vienkārši ienīst viens otru un vienmēr ir gatavi kauties.
- Viņš tev nodīrās seju. Labi? - Labi.
Lai nofilmētu trešās sērijas sākumu
ar līķu kaudzēm pēc kaujas, vajadzēja pamatīgi sagatavoties.
Te Airons Brakens ir dzīvs cilvēks, un te jau manekens,
- bet nomaiņa ir nemanāma. - Vispirms noskenējām viņa galvu.
- Tev jānoguļas uz grīdas. - Forši.
Izveidosim dažus variantus ar atvērtu muti, aizvērtām acīm...
Ar atvērtām acīm, atliektu galvu.
Pēc tam parādīsim Gītai, lai izvēlas.
Drukāsim to variantu, kurš viņai patiks.
- Lieliski. Forši. - Nu tad sākam.
Esam pabeiguši viņa galvas drukāšanu.
Varam to atliet un pielabot.
Divas plecu puses drukā otrs printeris.
Beigās saliksim kopā kā puzli.
Izskatās kā īsts.
Neticami. Mēs filmējam iepriekšējā kadrā redzamā aktiera
manekenu tuvplānā, un tas izskatās ticami.
Tik kvalitatīvs ir Valdo darbs.
- Starp citu, tu guli uz līķu maisa. - Lieliski.
Pārsteigums!
Gīta bija paredzējusi vienu vienkāršu, elegantu kadru -
Airona Brakena sejas tuvplāns,
kamera paceļas, un, cik tālu vien sniedzas skats, ir līķi.
Pirms filmēšanas bija stipri lijis,
tāpēc no rīta bija bieza migla, diezgan rēgains skats.
Ideāls laiks šādai ainai.
Viens no tiem gadījumiem, kad nevarēja zināt, kā tas izskatīsies.
Zinājām, ka viņš gulēs ūdenī,
daļēji tajā iegrimis, un zobens būs iedurts kaklā.
Manekenu vajadzēja novietot upītē.
Par laimi, rekvizitori hidrotērpos izlīdzēja.
Airona Brakena zobens tiek filmēts lielā tuvplānā.
Mums tas bija viens no svarīgākajiem kadriem visā seriālā,
jo tas ir vislielākais zobena tuvplāns.
Daudz spriedām par to, kā nostutēt zobenu vertikāli.
Beigās ietriecām to viņam kaklā tik dziļi,
ka zobens iedūrās zemē, un bija tas, ko vajag.
Izskatās ļoti labi. Tā kailā mugura tālāk. Izskatās lieliski.
Jo vairāk kadrā ir reālu lietu, jo labāki vizuālie efekti.
Valdo ir stipri augsta latiņa,
un mēs varam atsperties no viņa izcilā darba.
Darba būs daudz.
Jārada dabā neesošas vējdzirnavas,
tās jāaizdedzina, jāuzstāda robežakmeņi.
Un tad - noslēdzošais kadrs pēc kaujas.
Milzīga panorāma. Jā, mums tas bija diezgan liels kadrs.
Kad kamera paceļas un mēs ieraugām kaujas lauku un skaisto zobenu,
viss tāpat ir skaidrs, fiziskā vardarbība nemaz nav jārāda.
Viena no mīļākajām filmēšanām,
jo visas nodaļas torīt ātri vienojās darbam
un izveidoja vienu no episkākajām Džordža grāmatas nodaļām.
Nē, ir labi. Filmējam tuvu.
TRENIŅLIDOJUMS
Tik aizraujoši man filmēšanā vēl nav gājis, ļoti jautri.
Mēnessdeja ir jauns pūķis,
tāpēc iedevu māksliniekiem kodolīgu aprakstu: "Deivids Bovijs".
Un saņēmām šo zaļo pankrokeri ar tīģera svītrām un grebeni.
Esmu sajūsmā par rezultātu.
Visforšākais pūķis. Nespēju būt objektīva.
Viņa ir ļoti, ļoti slaida, bāli zaļa, ļoti strauja.
Kroņa zemju aina, kurā Bēla vajā Kolu un Gveinu,
ir aizraujoša, klasiska pakaļdzīšanās aina.
Filmēšanas laikā visiem jāliek lietā iztēle,
bet reālismu beigās izveido vizuālo efektu komanda.
Tāpēc ar viņiem jāstrādā roku rokā,
lai viņiem der tas, ko es filmēju.
Lūk, kas notiek aizkadrā.
Es dodos treniņlidojumā.
Operatore Keitija, tehniskie puiši
un visi gaismotāji
pie manumātiskās un pārējām ierīcēm
nepārtraukti seko,
lai specefektu speciālistiem būtu viss, ko vajag viņu darbam.
Pūķa filmēšana bija ārkārtīgi sarežģīta,
jo tēli darbojas noteiktā ainā,
un viņu tēlojumam jābūt gatavam, pirms dodamies uz filmēšanas laukumu.
Daudz kustīgu detaļu, to mērogs, lielums, ātrums...
Milzīga loģistika, kā to visu apvienot,
ko varam nofilmēt dabā
un kam beigās būtu jānotiek šajā kadrā.
Te ir iesaistīta pamatīga zinātne,
jāņem vērā pūķa ātrums un attālumi.
Esam izveidojuši savu sistēmu.
Varam jau kameras monitorā
ar "Unreal Engine" lietotni ievietot mūsu datorgrafikas materiālu.
Tā var ieraudzīt, kā nofilmētais mehāniskais pūķis
savienojas ar izstrādāto datorgrafiku.
Un viņi "Video Village" redz, vai kustības ir pareizas.
- Jāt ar pūķi ir grūti. Jā. - Jā.
Mehānisko pūķi nofilmējām
pirms filmēšanas dabā, tāpēc no apgaismojuma viedokļa
nezinājām, vai laukumā būs saulains vai apmācies.
Tāpēc nofilmējām saulaino un mākoņaino variantu.
Filmēties uz mehāniskā pūķa ir aizraujoši.
Jāpieslēdz stratēģiskā domāšana, jo jāsaprot atšķirība
starp fantāziju un naturālismu.
Jādomā, cik stiprs vējš pūš sejā,
lidojot maksimālajā ātrumā,
kā cilvēks kustas dzīvnieka mugurā...
Tas viss ir ļoti svarīgi.
Profila kadrā neko daudz nevar izdarīt. Nopietni.
Ja vien neieskatās kamerā, un: "Tas ir kolosāli!"
Man parādīja, kā es izskatos pūķa mugurā, -
tādu kā hibrīdu starp dzīvo filmējumu un multeni.
Piepeši es piecērtu papēžus kā zirga mugurā. Pilnīgs sviests!
Lieliski, ka ir tādi aktieri kā Betanija, kam tas patīk
un kas strādā ar pašatdevi,
jo liela daļa no visa notiekošā jāiztēlojas.
Tāpēc visiem jābūt uz viena viļņa.
Nekas nevar sagatavot aktieri pirmajai dienai uz mehāniskā pūķa.
Neko intensīvāku savā karjerā līdz šim neesmu darījusi.
Sēdēt tik augstu un redzēt, cik daudz cilvēku tajā ir iesaistīti...
Un es uz tā pūķa esmu gluži viena.
Sapratu, ka mēs tiešām darām kaut ko iespaidīgu.
Viņa to izbaudīja ar lielu aizrautību,
un tāpēc visiem pārējiem bija vieglāk.
Kā Disnejlendas atrakcijā, traucoties ar maksimālo ātrumu,
tikai mugurā ir šāds tērps.
Labākā darba diena manā mūžā.
KAS DER KARALIM
Zelta plāksnītes.
Skaisti.
- Smalkas zelta plāksnītes. - Jā.
Īgons ir apsēsts ar vārdabrāļiem un likumības simboliem.
Viņam ir tēva Valīrijas tērauda duncis,
kura nozīmi viņš līdz galam neizprot.
Viņam ir Īgona Iekarotāja kronis un vārds,
un viņš pēc Oto aiziešanas cenšas pierādīt, ka ir likumīgs karalis
un tāda tagad būs viņa vara.
Viņš grib radīt iespaidu, ka ir karalis iekarotājs.
Tāpēc mēs redzam, kā viņš pielaiko
senas, droši vien no kāda putekļaina kakta izvilktas bruņas.
- Oficiālais nosaukums... - Kā to sauc?
Goržete.
GORŽETE - KAKLA BRUŅAS
- Kakla manšete... - Labāk.
Daudz dzirdēts par Valīrijas tērauda ieročiem,
par Valīrijas tērauda bruņām - maz.
Šķita, ka Īgonam Iekarotājam Senajā Valīrijā tādas varētu būt bijušas.
Tāda kā Tārgārjenu nama relikvija.
Ļoti, ļoti viegls
un ļoti izturīgs bruņu tērps.
Palūdzu, lai Kerolaina un Saimons Brindls
izgatavo senas Valīrijas tērauda bruņas,
kas izskatās kā no Senās Valīrijas laika. Manuprāt, rezultāts ir žilbinošs.
- Labdien! - Labdien!
- Skaistas bruņas. - Jā.
Radīt Īgona bruņas bija grūts uzdevums. Uzprojektēt un izgatavot...
Nekad mūžā neesmu piedalījusies tik daudzās sapulcēs par bruņām.
Tas bija svarīgs darbs,
jo Īgons Iekarotājs
ir svarīga Rietmalas visuma figūra.
Gribējām izveidot kaut ko ikonisku.
Kerolaina ieguldīja daudz laika dizainēšanā, un tad mēs tās izveidojām.
Nemēģini kustēties...
- Lieliski. - Sauc palīgā, ja jāpieceļas.
Esmu bruņurupucis.
Parasti šādu lietu izgatavošana aizņem 16-20 nedēļas.
Var arī ātrāk, bet šīs darina pēc mēra.
Katrs elements ir pielāgots aktierim,
tāpēc visas detaļas top no nulles.
Divdesmit nedēļu darbs.
Bruņām ir arhitektoniska forma un aprises.
Plus vēl četras nedēļas
Valīrijas tērauda apdarei.
Daudz darba, bet prieks strādāt.
Pirmais nosacījums bija praktiskums. Bruņām bija jābūt elastīgām.
Izpētīju visus iespējamos bruņu tērpus.
Tām bija jāizskatās senatnīgām, tāpēc ir neliela grieķu-romiešu ietekme.
Gribēju ietvert arī atsauci uz pūķi,
tāpēc bruņas atgādina zvīņas.
Piederējušas Īgonam I, tātad tas ir sens priekšmets,
bet Valīrijas tērauda darinājumi ir ļoti smalki.
Gribējām radīt kaut ko senu un pārpasaulīgu.
Tās atgādina kaut ko no brutālisma arhitektūras.
Tajās atspoguļojas liela Tārgārjenu arhitektūras ietekme.
Bruņas tapa trijās kārtās.
Sākām ar pamatbruņām,
kuras pēc individuāliem mēriem izgatavoja Toms.
Tad veidojām izliekumus un asumus,
atsauces uz pūķa formām, jo tās ir Īgona bruņas.
Daudz nagu un zvīņu formu
uz gurnu bruņām un svārkiem
un daudz sīku detaļu.
Un tad Valīrijas tērauda pārklājums -
vēl viena papildu kārta,
kurā mēs atgriežamies pie sākotnējām formām
un izceļam visu virsmu rakstus,
izveidojam Valīrijas tērauda gravējumus uz visām virsmām.
Diezgan sarežģīti.
Mazliet pakrati!
- Vai tā? - Jā. Skaisti.
Viņi šajās bruņās, ķiverē un pārējā ieguldīja neiedomājami lielu darbu.
Neaptverami detalizēts darbs.
Prieks, ja aktierim kostīms patīk un der,
un tas palīdz veidot tēlu.
Viņš šajās bruņās izskatās izcili.
Iekarotāja bruņas ir ļoti smagas.
Bet izskatās kolosāli. Valīrijas tērauds.
Iebūvēts kronis. Kolosāli.
Vajadzēja piešauties, bet nekad vēl neesmu juties tik varonīgs.
Es spēju iedvest bailes.
PLŪDU OSTA
Labi, sākam!
- Malači! Jums izdevās. - Briesmīgi slapjš un lietains.
Driftmārkas osta ir sausais doks.
Jūrasčūskas kuģis atgriezies no kara un tiek remontēts.
Osta ir diezgan augsta, aptuveni piecu metru augstumā.
Bēguma laikā zemi klāj dubļi un sanesas.
Protams, viss ir jāiežogo, lai var filmēt uz visām pusēm.
Dekorāciju būve aizņēma 16 vai 18 nedēļas.
Džims ir lielizmēra dekorāciju meistars.
Tas jau sākumā bija milzīgs projekts.
Liela celtniecība, jo būvējām,
šķiet, piecu metru augstumā.
Tādās dekorācijās vajag daudz apmetuma.
Rekvizitori arī pacentās,
lai izskatās kā kuģu būvētavā,
jo kuģis tika remontēts.
Bija jārada sajūta, ka cilvēki te smagi strādā.
Šķiet, šī ir Džima lielākā dekorācija.
Milzīga un plaša.
Viss, ko redz kameras objektīvs, arī vesels kuģis.
Vienīgi jūra tālumā
un blakus esošie kuģi bija virtuāli.
Pirmoreiz tur ieejot, man atkārās žoklis.
Aizmirsu tekstu, jo lietus gāžas virsū.
Jā, sitas sejā.
Gatavojāmies šai ainai vairākus mēnešus,
un tad izrādījās, ka filmēšanas dienā būs lietusgāzes.
Pārcēlām ainu un piesaistījām lietus mašīnas.
Pēc astoņas stundas ilga mākslīgā lietus parādās sūces.
Dekorācijas dibenā sāka krāties ūdens,
kuru vajadzēja izsmelt.
Pavisam vienkārša aina pārvērtās ļoti sarežģītā filmēšanā.
Mākslīgais lietus bija kā s... musons.
Jautāju Gītai, cik stipru vajag.
"Uz 10 pēc Bolivudas skalas." Sākumā nesapratu.
Tad papētīju, ka tas ir tiešām stipri.
Tāpēc es viņu mīlu. Un mēs to izdarījām, vai ne?
Tā aina lietū - vājprātīga diena.
Vienubrīd es ieteicos, ka laukā ir īsts lietus.
Vai tiešām mums vajag mākslīgo musonu?
Jutāmies kā Noasa šķirstā, kam apkārt ceļas ūdens.
Vajadzēja iet laukā lietusgāzē,
un vēl ieslēdza lietus mašīnas.
Es momentā biju cauri slapjš.
Kad nokļuvu zem jumta, kur notika dialogs,
biju izmircis. Atspiedos pret stabu,
un virsū gāzās ūdens.
Tiklīdz pagriezu galvu prom no kameras,
pār mani gāzās ūdens šalts. Tas bija un nebija jautri.
Ļoti daudz lietus.
Sākotnēji romantiski iecerētā aina arī beigās bija romantiska,
jo viņi sēdēja lietū zem tilta.
Domāju, ka loks ir noslēdzies.
Subtitrus tulkoja: Dace Andžāne