Når man går ut dit, blir man målløs.
Det er sjokkerende og uventet.
Det var en flott dag.
- Fantastisk sett. - Det var rått.
Takk. Jeg spanderer.
- Det var en storm inne. - Jøye meg.
Det er helt utrolig!
Dette er et legendarisk øyeblikk i Georges bøker.
Slaget om Burning Mill. To klaner som kjemper mot hverandre.
Det er en metafor for den voldelige historien-
og hvordan man når et punkt der tilgivelse er umulig.
Det opplever vi denne sesongen.
DANSE I REGNET
God morgen. Står til?
Jim Clay og spesialeffektteamet skapte et sted-
som føltes virkelig og hjemsøkt, og det gjorde boken levende.
Jeg var så glad da Ryan sa at vi skulle ha med Harrenhals indre.
Det var en av de første tingene vi designet.
"Harrenhal er et forbannet slott designet av et sykt sinn"-
var beskrivelsen jeg fikk.
Det er falleferdig og hjemsøkt av fortiden og nåtiden.
Det er digert. Det bare fortsetter. Jim Clay har gjort en ypperlig jobb.
Strukturen, skalaen og visjonen bak arbeidet hans er i særklasse.
Jeg kan gå meg bort på settet.
Går man feil, undres man: "Hvor er jeg?"
Man blir like desorientert som Daemon når man går der.
Og det sier virkelig noe.
Det var ganske stort og fylte hele scenen.
Fra et strukturelt synspunkt: Hvordan skjuler man strukturen?
En stålramme kan ikke synes på film, så vi må skjule den, og det er gøy.
Jeg vil at de fire veggene skal få fordelen av alle typer filming-
og skuespillerne som blir omsluttet av denne verdenen.
Man kan filme fra alle vinkler, nesten 360 grader på hele settet.
Fra alle vinkler er det klart. Det skulle være som en labyrint.
Man skal ikke føle at man vet hvor man er i slottet.
Jeg gikk meg bort hver morgen.
Dette er det beste settet Jim har bygd så langt.
Dette falleferdige slottet er brakt til live.
Han fikk det til å regne inne.
Han fikk røtter til å trenge seg gjennom steinene.
Slottet blir tatt tilbake av de gamle gudene.
Han er mannen som gjør meg våt.
- I dag skal vi virkelig gjøre det. - Han er regnmakeren, Tom.
Nå skal det skje. Harrenhal blir våt til skinnet.
Jeg vet det. Men jeg liker litt regn.
Harrenhal skal være vått og forblåst, og vi skal filme inne.
Og vi må få det til å regne inne, for det er hull i vegger og tak.
Vi gjorde stedet søkkvått.
Men det gjorde stedet realistisk, hvilket var viktig for historien.
Instruksen min var: Det må være virkelig vått.
Og den siste instruksen var:
"Det må regne inne som det gjør ute." Og regnet ga seg ikke.
Det var forferdelig, men det ser fantastisk ut.
Ideen kom ganske sent om at vann skulle dryppe på settet.
Vi hadde ikke lagd vanntank på settet, slik vi vanligvis gjør med vann.
Men det gikk, og spesialeffektteamet klarte å samle opp alt vannet.
Det var for sent å fikse det, så vi måtte bare minimere skaden.
Vi hadde individuelle tanker og samlet vannet slik.
Det fungerte bra, og det så ekte ut.
Jeg tenkte at Matt ville frike ut i rustningen sin i alt regnet,-
men det så bra ut, og han digget det.
Vi var våte fra åtte om morgenen til åtte om kvelden.
Det var faktisk gøy, for jeg liker å bli skikkelig våt.
Jeg hater at det er varmt, men jeg liker å bli søkkvåt.
For kontinuiteten må han være våt hele tiden.
Den letteste måten var å be Matt stå under vannet.
Matt liker slike utfordringer, så det var bra.
I manus er det en figur han ikke ser. Hva betyr det for seerne?
Den sekvensen ble morsom å lyssette, tenke ut og filme.
Det regner og lyner,-
og vi leker med skygger og silhuetter og film noir.
Men slik det ser ut når alt er vått og dryppende,-
og han står der, er skikkelig rått.
Det er ganske gøy.
RIVE AV DEG ANSIKTET
Bracken- og Blackwood-familiene er denne periodens Hatfield og McCoy.
Vi vet ikke hvorfor de hater hverandre, og de er alltid klare til å slåss.
Han skal rive av deg ansiktet. Ok?
Å regissere åpningen av episode 203-
der man ser alle likene etter slaget, krevde nokså mye forberedelse.
Aeron Bracken er menneske i ett øyeblikk og en protetisk dukke i det neste.
- Men du ser ikke forskjellen. - Først skannet vi hodet hans.
Vi legger deg på gulvet,-
og så gjør vi ulike skanninger med åpen munn, lukkede øyne,-
åpne øyne, hodet bakover...
Så får Geeta avgjøre hva hun liker, så går vi videre med den versjonen.
- Fantastisk. - Da begynner vi.
Vi har printet hodet hans, som skal støpes og finpusses.
Skuldrene i to deler fra en annen printer.
Så setter vi ham sammen som et puslespill.
Den ser så ekte ut.
Det er utrolig. At vi kan filme et nærbilde av en dukke-
av en skuespiller fra foregående scene, viser kvaliteten på Waldos arbeid.
- Du ligger forresten på en likpose. - Flott.
Overraskelse!
Geeta så det for seg som én tagning der vi filmer Aeron Brackens ansikt,-
og så går kameraet opp, og det er lik så langt øyet kan se.
Dagen vi filmet, hadde det regnet mye, så det var disig og så veldig nifst ut
Det var det perfekte været for en slik scene.
Man vet ikke helt hvordan det vil se ut.
Han skulle ligge i vannet og være delvis under vann,-
og sverdet er gjennom halsen hans.
Vi måtte ut i bekken for å sette det inn.
Heldigvis hadde vi rekvisitører i vadebukse som hjalp oss.
Aeron Bracken-sverdet er filmet på veldig nært hold.
Det var en av de viktigste tagningene i serien for oss,-
for det er det nærmeste vi kommer et sverd.
Vi diskuterte hvordan vi fikk det til å stå.
Vi stakk det så langt gjennom halsen at det sto fast i bakken.
Det ser så bra ut der borte. Den bare ryggen på noen. Det er flott.
Innen spesialeffekter er hovedregelen at man gjør mest mulig praktisk.
Waldo legger listen høyt. Han gjør flotte ting, så tar vi over derfra.
Det gjenstår en del. Vi må legge til en vindmølle,-
som brennes, og steinmerker.
Og så den siste scenen, slagmarken etter slaget.
Men vi skal utvide den mye. Så det er en stor scene for oss.
Når kameraet kikker opp, og vi ser slagmarken bak det vakre sverdet,-
forteller det en historie uten at det viser noe fysisk vold.
Det var en av de beste innspillingsdagene, for alle avdelingene kom sammen så raskt-
for å skape atmosfæren i det legendariske øyeblikket i Georges bøker.
Nei, det er bra.
ØVEFLYVNING
Det er den beste tiden jeg har hatt på et sett. Det er så gøy.
Moondancer er en ny drage. Jeg beskrev den bare som David Bowie.
Og vi endte opp med en stripet, grønn punker med hanekam.
Jeg er så fornøyd med den.
Hun er den kuleste av alle. Jeg er partisk.
Men hun er veldig slank, hun er lysegrønn og så rask.
Crownlands-sekvensen der Baela jager Cole og Gwayne...
...er en morsom og klassisk jaktscene.
Alle må bruke fantasien i det øyeblikket,-
men det er opp til teamet for spesialeffekter å gjøre det virkelig.
Så de må være med på filmingen og se til at det fungerer for dem.
Sånn er det bak scenen. Jeg skal på en øveflyvning.
Filmfotografen Catie, karene i bukken og lysteknikerne som jobber der-
med riggen og all teknologien, samles og går gjennom alt-
for å få med alt spesialeffektteamet trenger.
Hele drageprosessen var komplisert.
De er rollefigurer i scenen,-
og vi må bestemme opptredenen deres før vi drar og filmer.
Det er mye å tenke på med skala, størrelse og hastighet.
Det er mye logistikk for å få det til å gå sammen-
med tanke på hva vi kan filme, og hva som må skje på slutten.
Det er mye vitenskap involvert med tanke på fart og avstand i jakten.
Vi har utviklet et system hvor vi kan ta bildene fra kameraet-
og bruke dem i en CG-scene med hjelp av Unreal Engine.
Det lar oss se kamerabevegelsen på bukken-
lagt over dragen i CG i et raskt komposittbilde.
Da kan de se at bevegelsene fungerer som de skal.
Det er hardt arbeid å ri en drage.
Fordi vi filmet bukken i sekvensen før vi filmet på stedet,-
var utfordringen med lyssettingen at vi ikke visste hvordan været ble.
Vi måtte filme en runde med sollys og en med skyet vær.
Det er morsomt å filme på bukken. Det er veldig strategisk,-
for man må forstå forskjellen på fantasi og naturalisme.
Hvor mye vind får man i ansiktet når man flyr i terminalfart?
Hvordan beveger man seg på et dyr? Alle disse tingene er viktige.
Du kan ikke gjøre mye i en profiltagning. Seriøst.
Med mindre du snur deg mot kamera og sier: "Dette er fantastisk."
Du blir vist et bilde av hvordan du vil se ut på dragen,-
en halvt tegnet versjon av deg som gjør hele sekvensen.
Plutselig sitter du der som på en hest. Det er helt vilt.
Det er flott med skuespillere som Bethany som elsker opplevelsen, og gir alt.
For mye av det du gjør, må du innbille deg.
Så alle må være samkjørte.
Ingenting kan forberede deg på den første dagen på bukken.
Det er det sprøeste jeg har gjort i karrieren min så langt.
Når man er så høyt oppe, ser man hvor mange personer som jobber med serien.
Jeg er alene oppe på dragen, og jeg tenker: "Jøss."
"Det vi gjør her, er virkelig kult."
Hun storkoste seg og gledet seg til å gå på bukken.
Det gjorde livet vårt enklere.
Det er som å være i Disneyland i terminalfart,-
men du er kledd slik.
Min beste dag på jobben.
HØVELIG FOR EN KONGE
- Liker du gullstykkene mine? - Veldig fine.
- Fine gullstykker. - Ja, du vet.
Aegon er besatt av navnebrødre og symboler på ekte byrd.
Han har sin far Valyrians dolk, som han ikke innser hele viktigheten med.
Han har Aegon Erobrerens krone og prøver å fremstå som legitim-
i Ottos fravær og sier: "Dette er mitt styre."
Han vil fremstå som en erobrerkonge, og han har denne gamle rustningen,-
sikkert dratt frem fra våpenkammeret, som blir tilpasset ham.
- Hva heter den egentlig? - En hjelmkrage.
- Nesten som en prestekrage. - Det hadde vært penere.
Vi hører mye om valyriske stålvåpen, men ikke om valyrisk stålrustning.
Det føltes som det var noe Aegon Erobreren ville ha hatt,-
som et Targaryen-klenodium, en rusting som var veldig lett og sterk.
Oppdraget jeg ga Caroline og Simon Brindle,-
var at jeg ville ha en eldgammel rustning lagd av valyrisk stål-
som var fra gamle Valyria, og det de ga meg, var imponerende.
- Hallo. - Hallo.
- Fin rustning. - Ja.
Å lage Aegons rusting var en stor utfordring for oss.
Jeg har aldri hatt så mange møter om en rustning før.
Det var en stor oppgave med tanke på-
at Aegon Erobreren er en viktig figur i hele Westeros-universet.
Så vi ville lage noe som var legendarisk.
Caroline brukte mye tid på designen, og så utviklet vi den.
Ikke prøv å røre deg.
- Det er bra. - Rop på hjelp om du vil opp.
Jeg er en skilpadde.
En slik rustning ville normalt ta mellom 16 og 20 uker å lage.
Det kan gå fortere, men om du lager noe som skal tilpasses skuespilleren,-
må man lage hver del fra bunnen.
Så det var 20 ukers arbeid. Den har arkitekturiske former.
Og så tok det drøyt fire uker til å sette på detaljene med valyrisk stål.
Det var mye arbeid, men flott å lage.
Først og fremst måtte den være praktisk og så fleksibel som mulig.
Jeg så på alle typer rustning du kan tenke deg.
Den måtte se ut som den var gammel, så den har noen gresk-romerske detaljer.
Jeg ville at dragen skulle være med i designen,-
så den har elementer med skjell.
Den tilhørte Aegon I, så den er gammel,-
men den er av valyrisk stål og uklanderlig lagd.
Vi ville skape noe gammelt og som fra en annen verden.
Den har et element av brutalisme.
Den tar mye fra arkitekturen fra Targaryen-dynastiet.
Den gjennomgikk tre prosesser. Vi begynte først med sammensetningen.
Delene ble formet etter Tom.
Så la vi til alle de skarpe vinklene med mange referanser til drager.
Det er mange former av klør og skjell på den-
som er gjennomgående i kantene og i mange av de små detaljene.
Så var det valyrisk stål,-
og det var som å bygge på enda mer oppå alt.
Vi gikk tilbake til de opprinnelige delene,-
tok mønstre fra alle overflater-
og skapte kunstverk for stålet og overførte det til alle overflater.
Det var ganske innviklet.
Rist litt på den.
- Sånn? - Veldig bra gjort.
De jobbet så hardt med å skape rustningen og hjelmen-
og alt som hører med det. Detaljene gjør deg målløs.
Det føles bra når du ser at de liker kostymet, det virker,-
og det hjelper dem å utvikle rollefiguren.
Han ser flott ut i rustningen.
Erobrerens rustning er tung, men den ser flott ut. Valyrisk stål.
Kronen er innebygd i den.
Det tok tid å få det rett, men jeg har aldri følt meg mer heltemodig.
Jeg er like skremmende som alle andre.
FLOMHAVN
Da begynner vi.
- Bra gjort. Dere klarte det. - Det regner sånn og er så vått.
Driftmark havn er en tørrdokk.
Båten Sea Snake er tilbake fra krigen og blir reparert.
Selve havnen er ganske høy, rundt 5 meter høy.
Den går ned til bunnslammet i dokken når tidevannet er lavt.
Dette må så omgis, så man kan filme 360 grader.
Det tok nok 16-18 uker å bygge settet.
Jim er mester på store sett.
Det var allerede et stort prosjekt i starten.
Det er mange strukturer, for vi bygde 5 meter høye bygg.
Det er mye murpussarbeid på det sånt sett.
Så kom rekvisitørene med detaljer som gjør at det likner en dokk,-
for dette skipet ble reparert.
Det måtte gi følelsen av menn som drev tungt arbeid.
Det er det største settet Jim har bygd. Det er enormt.
Alt du ser, ses i kameraet, inkludert skipet.
Det er bare havet og de neste ankerplassene som er spesialeffekter.
Det gjorde meg målløs første gang jeg så det.
Jeg har glemt hva jeg skal si, for det regner sånn på deg.
Vi forberedte scenen i månedsvis.
Og dagen vi skulle filme den, var det meldt styrtregn.
Vi flyttet scenen og la til regnmaskiner.
Etter åtte timer med SFX-regn, blir det noen lekkasjer.
Vannet samlet seg på bunnen av settet, og vi måtte grave det ut.
For en så enkel scene ble filmingen ganske komplisert.
Det falske regnet var som en monsun.
Spør du Geeta om hvor mye regn, sier hun Bollywood ganger ti.
Først forsto jeg ikke, men jeg undersøkte det, og det er skikkelig regn.
Og det er jeg takknemlig for. Og det klarte vi, eller hva?
Scenen i regnet var en helt vill dag.
På ett tidspunkt sa jeg: "Det regner faktisk ute."
"Er du sikker på at vi trenger denne ekstra monsunen?"
Det var som i Noas ark med vannet som steg.
Med en gang du går ut, sier de: "Slå på maskinene."
Du ble gjennomvåt.
Og da jeg endelig kom under tak for å snakke med henne, var jeg søkkvåt.
Og jeg lente meg mot en bjelke, og vann flommet ned fra den.
Hver gang jeg snudde meg vekk, fikk jeg meg en dusj.
Det var gøy, men også ikke gøy.
Det føles som det er mye regn.
Scenen, som opprinnelig var romantisk, ble fortsatt romantisk,-
for nå sto de under en bro i regnet, så ringen ble sluttet
Norske tekster: Nina Flesvik