Kad uđeš prvi put, vilica ti padne.
Potpuno šokantno i neočekivano.
Sjajan dan.
Brilijantan set. - Stvarno vrhunski.
Hvala. Častim piće.
Unutra je bura. - O, Bože.
Neverovatno!
KAKO JE GRAĐENA KUĆA ZMAJA
Ovo je vrlo poznat trenutak u Džordžovim knjigama.
Bitka kod Zapaljenog mlina. Dve kuće jedna protiv druge.
To je metafora za istoriju nasilja
i dolaska do tačke gde više nema oproštaja.
Dotle dolazimo u ovoj sezoni.
PLES NA KIŠI
Dobro jutro. Kako smo? - Dobro jutro.
Džim Klej, u saradnji sa Sektorom za specijalne efekte,
stvorio je mesto koje je delovalo stvarno i ukleto
i tako oživeo knjigu.
Bilo mi je drago kad je Rajan rekao da ćemo prikazati
unutrašnjost Harendvora.
To je prvo na čijem smo dizajnu počeli da radimo.
"Harendvor je uklet zamak koji je osmislio poremećen um,"
takav opis sam dobio.
Dakle, oronuo je, opsednut prošlošću i sadašnjošću.
Ogroman je, prostire se unedogled. Džim Klej je sjajno odradio posao.
Tekstura, razmere
i vizija iza većine njegovog rada zaista su uzvišene.
To je set u kom bih se izgubila.
Pogrešno skrenete i pitate se: "Čekaj, gde sam?"
Postajete dezorijentisani kao Demon šetajući kroz taj set.
Mislim da to govori nešto.
Bio je vrlo velik. Ispunio je celu scenu.
Sa strukturne tačke gledišta,
problem je bio kako da sakrijete osnovnu građu.
Ako imate čelični ram koji ne sme da se vidi u kadru,
moramo da ga sakrijemo. U tome je sva zabava.
Želim da svetu od četiri zida
pružim prednosti kadrova praćenja, stedikema,
da glumci budu uvučeni u ceo taj svet.
Možeš da ideš kuda hoćeš i snimaš šta hoćeš,
gotovo pun krug na setu.
Kuda god da pogledaš, pokriven si.
Ideja je bila da to bude poput lavirinta.
Ni u jednom trenutku ne treba da se osećaš kao da znaš gde si.
Tu bih se uglavnom izgubio ujutro.
Ovo mi je najomiljeniji set koji je Džim dosad napravio,
jer je sjajno oživeo ideju ruiniranog zamka.
Zbog činjenice da prokišnjava,
da je učinio da koren čuvardrva izbija kroz kamenje.
Vidite kako zamak polako preuzimaju stari bogovi.
On je tip zbog kog sam mokar. - Ja?
Da. Vidimo se tamo. - To nosimo danas?
Tom kažnjava kišom.
Ovo je Harendvor, vlažniji od vidrinog džepa.
Znam. Ali volim malo kiše.
Harendvor je navodno vetrovit i vlažan.
Snimamo enterijer, treba da prokišnjava,
jer je ideja oronulosti da ima rupe na zidovima i krovu.
Čoveče, kako smo ga natopili.
To daje zaista neverovatan realizam teksturi mesta
koje je zaista bitno za celu naraciju.
Dobio sam instrukciju "mora da bude jako vlažno." I to je to.
Na kraju je poslednja instrukcija bila:
"unutra mora da pada kiša koliko i napolju".
I kiša nije stala.
Bože, bilo je jezivo.
Ali izgleda fantastično.
Ideja da voda lije na set je bila malo okasnela,
pa nismo bili sasvim pripremljeni u smislu hidroizolacije seta,
što bismo inače uradili ako ima puno vode.
Snalazili smo se, a Specijalni efekti su odradili sjajan posao
skupljanja vode oko seta kad je sve lilo.
Bilo je prekasno da se to sredi, pa smo morali da minimizujemo štetu.
Postavili smo zasebne rezervoare i pokušali to tako da rešimo.
Dobro je uspelo i izgledalo je stvarno.
Pomislio sam: "Met će da odlepi."
Ceo dan šeta u oklopu po kiši, ali je dobro ispalo.
I uživao je.
Bili smo mokri od 8 ujutro do 8 uveče,
što je, da budem iskren, bilo zabavno.
Volim to što sam se pošteno skvasio.
Mrzim kad mi je vruće, ali volim kad sam mokar.
Zbog kontinuiteta, mora da bude mokar sve vreme.
Najbolji način za to je da pustiš vodu i kažeš: "Mete, stani ispod."
Iz mog iskustva rada s Metom, rado prihvata
sve izazove koje mu zadate. Bilo je dobro.
U scenariju se opisuje lik koga ne vidi. Šta to znači za gledaoce?
Na kraju je ta sekvenca bila
neverovatno zabavna za osvetljenje i snimanje
jer pada kiša i sevaju munje,
pa se dosta igramo sa senkama, siluetama i film noarom.
Ali kako sve izgleda potpuno mokro, dok kiša pada,
a on stoji tu... zaista opako.
Baš je zabavno.
ODRAĆU TI LICE
Brakeni i Blekvudi su porodice Hetfild i Makoj tog doba.
Ne znamo zašto se mrze,
prosto se mrze i uvek su spremni za borbu.
Tip će ti otkinuti glavu, u redu? - U redu.
Režija uvodne scene epizode 203
u kojoj su sve leševi nakon bitke zahtevala je velike pripreme.
Aron Braken je jednog minuta čovek, a drugog lutka,
ali ne primećujete razliku. - Prvo mu skeniramo glavu.
Samo ćeš ležati na podu. - Super.
Uradićemo još nekoliko opcija s otvorenim ustima, zatvorenim očima.
Možda i otvorenim očima, zabačene glave.
Pokazaćemo Giti pa će nam reći šta joj se sviđa.
Obradićemo onu verziju koja joj se svidi.
Sjajno. Super. - Super. Krećemo.
Doslovno smo završili sa štampanjem glave,
spremamo je za kalup i čišćenje.
Ramena idu u dve polovine na drugom printeru.
Sve to spojite na kraju kao divnu slagalicu.
Tako je uverljiva, tako realna.
Neverovatno. Činjenica da smo radili ekstremni krupni plan lutke
glumca iz prethodne scene i da nam je to prošlo
samo pokazuje kvalitet Voldovog rada.
Uzgred, ležiš na kesi za leševe. - Sjajno.
Iznenađenje!
Gita je to oduvek zamišljala kao jednostavan, elegantan kadar
lica Arona Brakena,
kamera se diže i prikazuje leševe dokle ti oko doseže.
Tog jutra kad smo je snimali palo je mnogo kiše,
pa je bilo neverovatno maglovito i nekako jezivo.
Na kraju je vreme ispalo savršeno za takvu scenu.
Jedna od onih kad zapravo ne znaš kako će sve ispasti.
Znali smo da će biti u vodi,
polupotopljen, mač mu viri iz vrata,
što je značilo ulazak u potok i pripremanje.
Sreća što su nam pomagali sjajni rekviziteri u čizmama.
Mač Arona Brekena je snimljen u ekstremno krupnom planu.
Za nas je to jedan od najvažnijih kadrova u seriji,
jer bliže od toga nećemo prići maču.
Mnogo se diskutovalo o tome kako da postavimo mač da stoji.
Na kraju smo mu ga samo zabili u vrat,
stajao je uspravno, što je za nas bilo fantastično.
Ono tamo izgleda sjajno. Nečija gola leđa. Izgleda sjajno.
Osnovno pravilo kod vizuelnih efekata je da budeš što praktičniji.
Voldo ima vrlo visoke standarde,
radi fantastične stvari i možemo da se nadovežemo na to.
Ima puno posla.
Treba da ubacimo vetrenjaču koje nema,
da je zapalimo, postavimo međaše.
Zatim dolazimo do poslednje scene, nakon završene bitke.
Širimo je do kraja. Da, to je velik kadar za nas.
Kad se kamera pomeri i vidimo rezultat i taj prelepi mač,
to nam priča priču bez prikazivanja ikakvog fizičkog nasilja.
To mi je bio najdraži snimajući dan,
jer su se svi sektori okupili tog jutra
da kreiraju ton tog epskog momenta iz Džordžovih knjiga.
Ne, u redu je. Dobro je.
PRAKTIČNO UŽIVANJE
Ovo mi je zaista najbolji trenutak na snimanju. Baš je zabavno.
Lunokrila je nov zmaj,
dizajnerima sam samo dao opis "Dejvid Bouvi".
Dobili smo tigrastog, zelenog pank-rokera s čirokanom
i oduševljen sam rezultatom.
Ona je najlepša od svih. Pristrasna sam.
Zaista je vitka, svetlozelena, jako je brza.
Sekvenca u kojoj Bela goni Kola i Gvejna...
To je vrlo zabavna, klasična scena jurnjave.
U tim trenucima svi moraju da koriste maštu
ali tim za efekte ima zadatak da svemu udahne realnost.
Važno je da budu uz vas
i da im to što snimate bude od koristi.
Ovo se događa u bekstejdžu.
Idem na praktičnu... praktičnu vožnju.
Kejti, DP i momci iz ekipe
i svi tehničari rasvete koji rade
na automatskoj platformi i toj tehnologiji
razradili su sve
da bi dobili ono što Specijalnim efektima treba za postprodukciju.
Proces sa zmajevima je bio neverovatno komplikovan,
jer glumci glume u okviru scene,
moramo da razradimo njihovu glumu pre odlaska na samu lokaciju.
Mnogi pokretni delovi u smislu veličine i brzine...
Puno je logistike u smislu kako će se sve uklopiti
s praktične tačke gledišta, šta možemo da snimimo,
a šta mora da se događa u snimku na kraju.
Puno je tu nauke,
u smislu brzine zmaja, razdaljine, u smislu jurnjave.
Razvili smo sistem
tako da kamerom možemo da napravimo snimak
i upotrebimo ga u sceni s efektima pomoću Anril Endžina.
To nam omogućava da vidimo da se pokret kamere na platformi
prekomponuje na zmaja putem CG-a.
Čisto da bi videli da kretanje funkcioniše ispravno.
Naporno je jahati zmaja. - Da.
Pošto smo tu sekvencu snimali na platformi
pre snimanja na lokaciji, glavni izazov za osvetljenje
bilo je to što nismo znali hoće li na lokaciji biti sunčano, oblačno,
pa smo radili jedno rešenje za sunčano i jedno za oblačno.
Zabavno je snimati na platformi.
Jako je važna strategija jer morate shvatiti razliku
između fantazije i naturalizma.
Razmišljanje o tome koliko vetra duva nekom u lice
dok leti terminalnom brzinom,
kako se neko pomera na životinji...
Sve te stvari su zaista bitne.
Mislim da ne možeš mnogo u kadru iz profila. Ozbiljno.
Osim ako se ne okreneš ka kameri i kažeš "Ovo je fantastično!"
Pokažu ti maketu kako izgledaš na zmaju,
neku tvoju poluhibridnu crtanu verziju kako izvodi celu scenu.
Odjednom zabijaš pete u njega kao da je konj. Ludilo.
Sjajno je kad imaš glumicu kao Betani koja uživa u iskustvu
i unosi se u to celim bićem,
jer je veliki deo onoga što radiš imaginarno,
zato svi moraju da se slože.
Ništa ne može da te pripremi za prvi dan na platformi.
Ovo je nešto najluđe što sam radila u dosadašnjoj karijeri.
Bila sam sama gore i gledala koliko je ljudi potrebno za stvaranje serije,
potpuno sama na tom zmaju...
Pomislila sam: "Opa, radimo nešto stvarno super."
Fantastično se provodila. Jedva je čekala rad na platformi,
što svima mnogo olakšava.
Kao kad prolazite kroz Diznilend konačnom brzinom,
samo ovako obučeni.
Najbolji radni dan svih vremena.
DOSTOJAN KRALJA
Imam zlatne komade.
Vrlo lepo.
Lepe zlatne komade. - Pa, znaš...
Egon je opsednut imenima i simbolima nasleđa.
Nosi valirijski nož svog oca,
čiji značaj naravno ne shvata.
Ima krunu Egona Osvajača, nosi njegovo ime.
Mislim da pokušava da ozakoni sebe u odsustvu Otoa
rečima: "Ovo je moja vladavina."
Želi da prekine imidž kralja ratnika-osvajača.
Gledamo ga dok mu stari oklop,
verovatno izvučen iz prašine oružarnice, prepravljaju po meri.
Zvanični naziv... - Kako se zove?
Goržet. - Goržet.
GORŽET - DEO ODEĆE KOJI POKRIVA VRAT
Kao kuržet koje jedeš. - Tako je bolje.
Slušamo mnogo o oružju od valirijskog čelika,
ali ne slušamo mnogo o valirijskom oklopu.
Delovalo je kao da bi tako nešto Egon Osvajač
nosio u svoje doba u Staroj Valiriji,
kao porodično nasleđe Targarjena.
Oklop koji bi bio vrlo lagan,
ali vrlo jak zbog svoje izrade.
Zadatak koji sam dao Kerolajn i Brendonu Brindl
bio je da želim stari oklop od valirijskog čelika
koji izgleda kao iz Stare Valirije. Mislim da je izrada fantastična.
Zdravo. - Zdravo.
Lep oklop. - Da.
Egonov oklop je bio velik izazov za nas po pitanju dizajna i izrade.
Nikad u životu nisam imala toliko sastanaka zbog nekog oklopa.
To je bio značajan poduhvat,
u smislu da je Egon Osvajač zaista bitan lik
u čitavom svetu Vesterosa.
Želeli smo da stvorimo nešto legendarno.
Karolajn je utrošila mnogo vremena na dizajn, onda smo ga razvijali.
Ne pomeraj se...
Sjajno. - Zovi u pomoć kad treba da ustaneš.
Ja sam kornjača.
Izrada ovako nečega obično traje od 16 do 20 nedelja.
Može i kraće, ali ako praviš komad po meri,
gde je svaki element po meri glumca,
moraš da praviš svaki komad ispočetka.
To je bilo 20 nedelja posla.
Ima arhitektonske oblike forme i spoljne linije.
Onda još dobre četiri nedelje preko
za dodavanje detalja od valirijskog čelika.
Puno posla, ali je bilo uživanje.
Prva stvar je praktičnost. Treba da bude što fleksibilniji.
Istražila sam sve moguće vrste oklopa.
Moralo je da deluje kao drevna kultura. Ima grčko-rimskog uticaja.
Želela sam da dizajn oslika zmaja,
tako da deluje kao krljušt.
U pitanju je Egon Prvi, to je stari komad.
Pošto je od valirijskog čelika, besprekorno je izrađen.
Želeli smo da stvorimo nešto drevno i van ovog sveta.
Sadrži element gotovo brutalističke arhitekture.
Dosta se oslanja na arhitekturu dinastije Targarjen.
Prošao je kroz tri procesa.
Počeli smo s izradom inicijalnog oklopa,
individualno rađen i vajan po Tomovim merama.
Zatim smo uveli uglove i oštrinu,
kao i puno referenci na građu zmajeva jer je u pitanju Egon.
Puno oblika kandži i krljušti
provlači se kroz grudni oklop i pločice na verižnjači
sve do sitnih detalja.
Onda smo stigli do valirijskog čelika,
što je bilo kao dodatna građa preko svega.
Tada smo se vratili originalnim formama i oblicima
i istakli šare s površine svakog dela,
stvorili umetnost valirijskog čelika i primenili je na sve površine.
Bilo je vrlo sveobuhvatno.
Protresi ga malo.
Ovako? - To je to. Vrlo lepo.
Radili su neverovatno vredno na stvaranju oklopa i šlema
i svemu što ide uz to. Neverovatna pažnja za detalje.
Veliko je zadovoljstvo kad vidite da uživaju u kostimu i da im odgovara,
to im pomaže da razviju lik.
Izgleda neverovatno u oklopu.
Težak je. Oklop Osvajača je jako težak.
Ali izgleda fantastično. Valirijski čelik.
Kruna je ugrađena u njega, što je fantastično.
Trebalo mi je malo vremena, ali se u životu nisam osećao tako herojski.
Strašan sam koliko svi oni.
POPLAVLJENA LUKA
Dobro, idemo.
Bravo. Snalazite se. - Tako je kišovito i vlažno.
Luka Plavikraja je suvi dok.
Brod Morske Zmije se vratio iz rata i na popravci je.
Sama luka je vrlo visoka, oko pet metara,
spušta se u blato i mulj na doku kad se more povuče.
Mora da bude zaokruženo, da možete da snimite pun krug.
Od početka do ulaska na set prošlo je 16-18 nedelja.
Džim je majstor za setove velikih razmera.
Sve je počelo kao već veliki projekat.
Ima puno gradnje, jer gradimo
do pet metara visine, mislim.
Na takvom setu ima mnogo gipsarskih radova.
Onda je Scenografija smislila divan gornji sloj
da sve deluje kao da ste u brodogradilištu,
jer je brod bio na popravci.
Morao je da ima tu atmosferu napornog rada.
Ovo je najveći set koji je Džim ikad napravio.
Ogroman je i skup.
Kamera obuhvata sve što vidite, uključujući brod.
Samo su istureni deo ka moru,
i preko toga, do sledećih dokova, virtuelni.
Oborio me je s nogu kad sam prvi put ušao na njega.
Zaboravila sam šta treba da kažem jer si tako pokisao.
I lice, da.
Mesecima smo se pripremali za scenu,
a onda smo saznali da će na dan snimanja
kiša liti kao iz kabla.
Preuredili smo scenu i dodali mašine za kišu.
Posle osam sati veštačke kiše, negde će procuriti.
Voda je počela da prodire na set
i morali smo da je izbacujemo.
Jednostavna scena je postala jako komplikovana za snimanje.
Veštačka kiša je bila kao monsun.
Pitaš Gitu "Koliko jaku kišu želiš?"
Ona kaže "Bolivud 10." Pomislih, "nemam pojma na šta misliš."
Malo sam istražio. To je jaka, obilna kiša.
Volim je zbog toga. Uspeli smo, zar ne?
Ta scena na kiši je bila takvo ludilo.
U jednom trenutku sam rekla: "Napolju stvarno pada kiša.
Sigurno ste da nam treba ovaj monsun pride?"
Bili smo kao u Nojevoj barci, voda je rasla.
Izađeš, kiša lije kao iz kabla,
a oni kažu: "Uključi mašine."
Bili ste doslovno mokri do gole kože.
Dok sam stigao pod zaklon da pričam s njom...
Cedio sam se. Takođe sam se oslanjao o stub,
a bujica vode se slivala.
Kad god sam okrenuo glavu ka kameri,
bio sam skroz okupan. Bilo je zabavno, ali i nije.
Koliko kiše.
Scena koja je prvobitno bila vrlo romantična i na kraju je to bila,
jer su stajali ispod mosta kiše.
Mislim da je to na kraju zaokružilo pun krug.
Prevod: Aleksandra Rajković