Ko prvič stopiš tja, obnemiš.
Šokantno je in nepričakovano.
Krasen dan je bil.
Sijajno prizorišče. - Res hudo.
Hvala lepa. Kaj pijete?
Notri divja nevihta. - O bog.
Neverjetno je.
HIŠA, KI SO JO ZGRADILI ZMAJI
To je legendaren trenutek v Georgeevih knjigah.
Bitka pri Gorečem mlinu. Večno sprti hiši.
To je metafora za zgodovino nasilja
in za to, kako pridemo do točke, ko ni več odpuščanja.
To sezono se znajdemo tu.
PLES V DEŽJU
Dobro jutro. - Kako nam gre?
Jim Clay je z oddelkom za posebne učinke
ustvaril prostor, ki res deluje resnično in zakleto.
Knjigi je vdihnil življenje.
Vesel sem bil, ko je Ryan rekel, da bomo prikazali
notranjost Harrendvora.
To je bila ena naših prvih nalog.
"Harrendvor je zakleti grad, ki ga je zasnoval moten um."
Tak napotek sem dobil.
Razpada. Zaklet je zaradi preteklosti in sedanjost.
Velikanski je. Kar širi se in širi. Jim Clay se je odlično odrezal.
Struktura, obseg
in vizija za njegovim delom so res izjemni.
Na tem prizorišču se izgubim.
Če narobe zaviješ, se izgubiš.
Ko hodiš po tem prizorišču, se lahko zmedeš kot Daemon.
Mislim, da to dosti pove.
Zelo velik je bil. Cel oder je zasedel.
Kako boš z vidika konstrukcije
skril osnovno ogrodje?
Če je okvir jeklen, se ga seveda ne sme videti.
Moramo ga skriti. Zato je to zabavno.
Svetu med štirimi stenami
sem hotel dati prednost sledilnega snemanja
ter to, da so igralci obdani s celotnim svetom.
Lahko greš kamorkoli in snemaš karkoli,
praktično 360 stopinj po prizorišču.
Vsak kotiček je pokrit.
Poskušali smo narediti nekakšen labirint.
Ne sme se ti zdeti, da veš, kje si v gradu.
Večino juter sem se izgubil v njem.
Iskreno, to je moje najljubše Jimovo prizorišče doslej,
saj je tako dobro predstavil zamisel o uničenem gradu.
Poskrbel je, da notri dežuje.
Skozi kamen rinejo korenine vršakov.
Grad si počasi spet prisvajajo stari bogovi.
To je tip, zaradi katerega sem moker. - Jaz?
Se vidiva notri. - Bova danes to nosila?
To je kaznovalec z dežjem, Tom.
To je to. Harrendvor, bolj moker od luže.
Vem, ampak malce dežja mi je všeč.
Harrendvor naj bi bil vetroven, vlažen kraj.
Notri je moralo deževati,
ker je grad porušen. V zidovih in strehi so luknje.
Mater, smo namočili tisti kraj.
To daje prostoru veliko realizma in teksture,
kar je za pripoved zelo pomembno.
Naročil sem le, da mora biti zelo vlažno. To je vse.
Na koncu pa še:
"Notri mora tako deževati kot zunaj."
In ni nehalo deževati.
O bog, grozljivo je bilo.
Ampak videti je sijajno.
Malce pozno smo se spomnili, da bi voda kapljala na prizorišče.
Zato nismo bili povsem pripravljeni na polnjenje prizorišča,
na kar bi sicer bili, kadar je veliko vode.
A nam je šlo. Ekipa za posebne učinke se je odrezala
in namočila prizorišče, ko je lilo noter.
Prepozno je bilo, da bi to popravili, pa smo samo zmanjšali škodo.
Zato smo naredili posamezne rezervoarje in jo skušali tako obvladati.
Vžgalo je in videti je resnično.
Pomislil sem, da bo Matt znorel.
Ves dan je po dežju hodil okoli v oklepu. A bilo je videti dobro.
Pa všeč mu je bilo.
Od osmih zjutraj do osmih zvečer smo bili mokri,
kar je zabavno, če sem iskren.
Rad se pošteno zmočim.
Sovražim vročino, rad pa sem premočen do kože.
Zaradi kontinuitete mora biti ves čas premočen.
Najbolje je odpreti vodo in reči: "Matt, lahko stopiš spodaj?"
Pri delu z Mattom sem videl, da rade volje sprejme
vsak izziv, ki mu ga naložiš.
Scenarij opiše lik, ki ga on ne vidi. Kaj to pomeni za gledalce?
Na koncu je bilo ta prizor
neverjetno zabavno osvetliti, osmisliti in posneti,
saj seveda dežuje in se bliska.
Veliko smo se igrali s sencami, obrisi in črnim filmom.
Ampak kako je videti, ko je povsem premočen,
pa stoji tam... To je res hudo.
Precej zabavno je.
ODTRGAL TI BOM KSIHT
Brackeni in Blackwoodi so Hatfieldi in McCoyi tistega časa.
Ne vemo, zakaj se sovražijo,
a preprosto se. Vedno so pripravljeni na boj.
Ta tip ti bo odtrgal ksiht. - Prav.
Režiranje uvoda dela 203,
v katerem po bitki leži na kupe trupel, je zahtevalo precej priprave.
Aeron Bracken je ta hip človek, naslednji pa protetična lutka,
a se te razlike ne vidi. - Najprej skeniramo njegovo glavo.
Polegli te bomo na tla. - Dobro.
Potem bomo preverili možnosti z odprtimi usti in zaprtimi očmi.
Mogoče z odprtimi očmi in glavo nazaj.
Potem bo Geeta povedala, kaj ji je všeč.
Izpeljali bomo različico, ki ji bo všeč.
Sijajno. - Dobro, začniva.
Ravno smo natisnili njegovo glavo.
Pripravljena je na modeliranje in čiščenje.
Ramena v dveh kosih na drugem tiskalniku.
Na koncu to sestavimo kot krasno sestavljanko.
Zelo resnično je videti.
Neverjetno. Od blizu snemamo protetično lutko igralca,
ki je bil v prejšnjem prizoru. Pa se nič ne opazi.
To govori o kakovosti Waldovega dela.
Na vreči za trupla ležiš. - Krasno.
Presenečenje!
Geeta si je to predstavljala kot preprost, eleganten posnetek
obraza Aerona Brackena.
Ko se kamera dvigne, vidimo trupla, do koder seže pogled.
Tisto jutro, ko smo snemali, je močno deževalo.
Zato je bila tu meglica, vzdušje pa je bilo srhljivo.
Izkazalo se je, da je vreme idealno za tak prizor.
Eden tistih je, za katere ne veš, kako bodo videti.
Vedeli smo, da bo v vodi.
Na pol potopljen bo, z mečem v vratu.
Morali smo ga praviti v potok in ga obleči.
K sreči so nam pomagali krasni rekviziterji.
Meč Aerona Brackena smo posneli zelo od blizu.
To je za nas eden najpomembnejših posnetkov,
kajti tako blizu meču še nismo bili.
Veliko smo premlevali, kako bomo dosegli, da meč stoji.
Na koncu smo mu ga tako porinili skozi vrat,
da je obtičal v zemlji, kar je bilo za nas fantastično.
Tisto je videti odlično. Goli hrbet. Super je.
Pri vizualnih učinkih je osnovno pravilo čim večja praktičnost.
Pri Waldu je raven precej visoka.
Osupljive stvari dela, mi pa nadaljujemo.
Precej dela je bilo.
Seveda smo morali vnesti mlin na veter, ki ga ni tam,
in ga zažgati. Tu so še mejniki.
Potem gremo na končni posnetek, po bitki.
To izjemno razširimo. Ja, to je bil precej velik posnetek za nas.
Ko se kamera dvigne ter vidimo posledice bitke in čudoviti meč,
to pove zgodbo brez kazanja fizičnega nasilja.
Ta snemalni dan mi je posebej pri srcu,
saj so se zjutraj vse ekipe hitro zbrale,
da bi ustvarile vzdušje epskega trenutka Georgeevih knjig.
Dobro je. Napeto.
VADBA POLETOV
Tako dobro se še nisem imela na snemanju. Zelo zabavno je.
Lunina plesalka je nova zmajevka,
zato sem oblikovalcem preprosto rekel: "David Bowie."
Dobili smo zelenega pankrokerja s tigrastim vzorcem in irokezo.
Nad rezultatom sem navdušen.
Najboljša je od vseh. Pristranska sem.
Zelo vitka je, svetlozelena. Zelo hitra.
Kronske dežele, kjer Baela preganja Cola in Gwayna...
To je zelo zabaven klasičen prizor preganjanja.
Vsi morajo uporabiti domišljijo,
na koncu pa ekipa za posebne učinke poskrbi, da vse deluje resnično.
Zato je bistveno, da je ekipa poleg tebe
in da bodo tisto, kar snemaš, lahko uporabili.
To se dogaja za odrom.
Vadila bom polet.
Notri delajo Catie, direktor fotografije, fantje v biku in lučkarji
s samodejnim načinom in vso to tehnologijo.
Zberejo se in gredo skozi vse,
da bi dobili, kar pozneje potrebuje ekipa za posebne učinke.
Proces z zmajem je bil neverjetno zapleten,
ker je to lik, ki igra v prizoru.
Njihove izvedbe se moramo domisliti, preden pridemo na lokacijo.
Veliko gibljivih delov, v smislu obsega, velikosti, hitrosti...
Tu je veliko logistike, da bi se stvari ujele
s praktičnega vidika. Kaj lahko dejansko snemamo
in kaj se mora dejansko zgoditi v posnetkih na koncu.
To vključuje veliko znanosti.
V smislu hitrosti zmaja, razdalje in pregona.
Razvili smo sistem,
s katerim nekaj posnamemo s kamero
in to uporabimo pri računalniški grafiki v Unreal Enginu.
To nam omogoča, da se gibanje kamere na biku
prenese na zmaja v računalniški grafiki za nekakšen poskusen posnetek.
Zato da na zaslonu, povezanem s kamero vidijo, ali je gib pravilen.
Jahanje zmajev je garanje. - Ja.
Ker smo del na mehanskem biku posneli
pred lokacijo, je bil največji izziv pri osvetlitvi to,
da nismo vedeli, ali bo na lokaciji sončno ali oblačno.
Zato smo morali narediti en prehod za sonce in drugega za senco.
Zabavno je snemati na biku.
Izjemno strateško je, saj moraš razumeti razliko
med domišljijo in naturalizmom.
Zato je razmislek o tem, koliko vetra ima nekdo v obrazu,
ko leti z najvišjo hitrostjo,
in kako se nekdo giblje na živali...
Vse te stvari so zelo pomembne.
Mislim, da s posnetkom profila ne moreš nič. Resno.
Razen če se obrneš proti kameri in rečeš: "Tole je super."
Pokažejo ti, kako boš videti na zmaju.
Nekakšno animirano različico o tem, kako odigraš prizor.
Potem nenadoma zabiješ pete vanj, kot da je konj. Noro.
Krasno je, ko dobiš igralko, kot je Bethany, ki obožuje izkušnjo
in se ji povsem preda.
Velik del vsega si je treba predstavljati,
zato se moramo dobro razumeti.
Nikakor se ne moreš pripraviti na prvi dan na mehanskem biku.
To je najbolj nora reč, kar sem jih doslej počela v karieri.
Ko si tako visoko in vidiš, koliko ljudi zahteva snemanje serije,
ti pa si čisto sam na zmaju,
pomisliš, da je to, kar delamo, resnično super.
Zelo se je zabavala. Komaj je čakala, da sede na bika,
kar je vsem zelo olajšalo življenje.
Kot bi bil v Disneylandu pri najvišji hitrosti,
le da si oblečen tako.
Najboljši dan v službi doslej.
PRIMERNO ZA KRALJA
Zlate koščke imam.
Zelo lepo.
Imenitni zlati koščki. - No, veš...
Aegon je obseden s soimenjaki in simboli zakonitosti.
Ima očetovo valyrijsko bodalo,
katerega pomen seveda ne razume.
Ima krono Aegona Osvajalca in njegovo ime.
Zdaj, ko ni Otta, se po mojem skuša uveljaviti
z besedami: "Zdaj vladam jaz."
Rad bi bil videti kot bojevnik, osvajalski kralj.
Vidimo, kako pomerja star oklep,
ki so ga najbrž potegnili iz kakšnega prašnega kota orožarne.
Kako se to res imenuje?
Ovratnik. - Ovratnik.
OVRATNIK: OBLAČILO, KI POKRIVA VRAT
Kot vratina za jesti... - Veliko boljše je.
Veliko slišimo o orožju iz valyrijskega jekla,
ne pa tudi o oklepih iz valyrijskega jekla.
A se je zdelo kot nekaj, kar bi imel Aegon Osvajalec
iz svojih časov Stare Valyrije.
Dediščina hiše Targaryen.
Oklep, ki je zelo lahek
in zaradi izdelave zelo močen.
Zato sem Caroline in Simonu Brindle naročil
starinski oklep iz valyrijskega jekla,
ki je videti, kot bi bil iz Stare Valyrije. Mislim, da je izid fantastičen.
Živjo. - Živjo.
Ličen oklep. - Ja.
Aegonov oklep je bil velikanski izziv v smislu oblikovanja in izdelave.
Še nikoli nisem imela toliko sestankov za oklep.
To je bil velik podvig.
Aegon Osvajalec je zelo pomemben lik
v svetu Zahodnjega.
Zato smo hoteli ustvariti nekaj legendarnega.
Caroline ga je dolgo oblikovala, potem pa smo ga naredili.
Ne gani se.
Prav. - Pokliči, da ti pomagamo vstati.
Želva sem.
Izdelava takega kosa bi navadno trajala 16-20 tednov.
Morda tudi manj. Ampak če delaš zadevo po meri,
kjer mora biti vsak kos po meri igralca,
vsak delček izdelaš od začetka.
Zato je izdelava trajala 20 tednov.
V modelu in obrisu so precej arhitektonske oblike.
Potem je trajalo še dobre štiri tedne,
da smo na valyrijsko jeklo nanesli podrobnosti.
Veliko dela, a je to užitek delati.
Na prvem mestu je praktičnost. Čim prožnejši mora biti.
Zato sem si ogledala vse mogoče oklepe.
Ker naj bi bil iz antične kulture, so tu grško-rimski vplivi.
Hotela sem, da je povezan z zmajem,
zato deluje, kot da ima luske.
Aegon I. je, zato je to še vedno antični kos.
Ampak ker je to valyrijsko jeklo, je izdelan brezhibno.
Hoteli smo ustvariti nekaj antičnega in nezemeljskega.
Ima pridih skoraj brutalistične arhitekture.
Precej odseva arhitekturo targaryjenske dinastije.
Prestal je tri postopke.
Začeli smo prvotno izdelavo oklepa,
ki smo ga posamično pomerjali in oblikovali po Tomu.
Potem smo dodali oglatost in ostrino,
veliko povezav z zmaji, saj gre za Aegona.
Vključili smo delčke v obliki krempljev in lusk,
ki se pojavljajo na spodnjem delu oklepa
in mnogih podrobnostih.
Potem smo se posvetili valyrijskemu jeklu,
kar je, kot bi čez vse dodali novo plast.
Kajti tedaj smo se vrnili k izvirni obliki,
dvignili vzorce s površine vsakega kosa,
naredili vzorec za valyrijsko jeklo in ga nanesli na vsako površino.
Precej zapleteno je bilo.
Malce zatresi.
Takole? - Ja, krasno.
Neverjetno so garali pri izdelavi oklepa
in vsem, kar sodi zraven. Noro so se posvetili podrobnostim.
Vesel si, ko vidiš, da uživajo v kostumu
in da jim ta pomaga razviti lik.
V oklepu je čudovit.
Osvajalčev oklep je zelo težek.
Ampak je krasen. Valyrijsko jeklo.
Vanj je nekako vdelana krona, kar je super.
Malce je trajalo, ampak še nikoli se nisem počutil tako junaško.
Tako strašen sem kot kdo drug.
POPLAVLJENO PRISTANIŠČE
Pa dajmo.
Odlično, fantje. - Tako deževno je in tako mokro.
Luka Naplavškega je suhi dok.
Ladjo Morske kače po vrnitvi iz vojne popravljajo.
Pristanišče je precej visoko, kakšnih pet metrov.
Ob oseki vidimo samo blato in mulj.
Seveda mora biti mogoče snemati na 360 stopinj.
Od začetka gradnje do sprehoda po prizorišču je minilo 16-18 tednov.
Jim je mojster velikih prizorišč.
To je bil že na začetku velik projekt.
Notri je veliko konstrukcije, saj smo gradili
do višine pet metrov, bi rekel.
Pri takem prizorišču je veliko dela z mavcem.
Rekviziterji so to lepo opremili,
da je videti, kot da si v ladjedelnici,
kajti ladjo popravljajo.
Morali smo ustvariti občutek, da fantje garajo.
To je največje prizorišče, kar jih je Jim postavil.
Ogromno je in drago.
V kadru je vse tisto, kar vidite, z ladjo vred.
Virtualni so le podaljški na morje
in zadaj v druge kulise.
Ko sem prvič hodil po njem, sem obnemel.
Pozabila sem, kaj moram reči, ker tako dežuje po tebi.
Po mojem obrazu, ja.
Mesece smo pripravljali prizor,
nato pa izvedeli, da bo na dan snemanja hud naliv.
Zato smo umaknili sceno in dodali stroje za dež.
Po osmih urah posebnih učinkov dežja začne kje puščati.
Voda se je nabrala na dnu prizorišča
in ves čas smo jo morali črpati.
Sicer preprost prizor je postal precej zapleten za snemanje.
Umetni dež je bil kot ... monsun.
Če vprašaš Geeto, kako močno naj pada,
bo rekla Bollywood 10. Sprva nisem imel pojma, kaj misli.
Po raziskavi sem ugotovil, da to pomeni močan naliv.
Zato jo imam rad. In uspelo nam je, ne?
Tisti prizor v dežju... Nor dan je bil.
V nekem trenutku sem rekla: "Zunaj dejansko dežuje.
Ste prepričani, da potrebujemo ta dodatni monsun?"
Kot bi bili na Noetovi barki, voda pa narašča.
Ko prideš tja, dežuje,
potem pa vključijo še stroje.
Do kože si bil moker.
Ko sem prišel pod streho, da bi govoril z njo,
sem bil čisto premočen. Poleg tega sem se naslanjal na tram,
medtem ko je trajal hud naliv.
Vsakič, ko sem se obrnil proč od kamere,
me je zalilo. Zabavno je bilo. Ampak ni bilo.
Tole se zdi veliko dežja.
Prizor, ki je bil sprva zelo romantičen, se je tudi končal romantično,
saj sta bila pod mostom v dežju.
Mislim, da se je na koncu krog sklenil.
Prevod: Karmen Dobrila