Det är magin bakom kulisserna.
Det är mycket explosioner.
- Mängden förberedelser... - De vågar sina liv hela tiden.
- Tre drakar. - Det blir enormt för publiken.
De är så smarta.
När man har visat drakar på det sättet finns ingen återvändo.
Vi har pratat om det ända sen vi skapade Daemon.
George har sagt att Daemon är lika heroisk som ondskefull, och det fascinerar.
SEN HÖGG JAG AV HENNE HUVUDET
Det var första inspelningen på säsongen.
- Klar. - Kamera klar.
Och tagning.
Vi var de första skådespelarna där, för Mills hade en pjäs.
Vi gick rakt på sak, kan man säga.
Det diskuterades mycket på förhand-
och under inspelningen om det här var drömmar, visioner eller något magiskt.
Skulle vi använda olika objektiv eller specifika ljussättningar?
Skulle vi ge det en visuell särprägel som visar publiken att det är en dröm?
Beslutet från Ryan och Alan blev att vi inte skulle göra det.
Vi filmade det som en vanlig scen och lät skeendena visa att det var en dröm.
Jag förstår inte.
Det kändes som ett bra sätt att gestalta-
något grundläggande som pågick inom Daemons rollfigur.
Det är en referens till en scen i säsong ett.
I säsong ett satt Daemon på tronen, och Rhaenyra kom in till honom.
Den här gången sitter Rhaenyra på tronen, och Daemon kommer till henne.
Det är Rhaenyra, men fel Rhaenyra.
Det gladde mig att vi fick ta in Milly igen-
för jag avgudar henne och allt hon bidrog med.
Jag visste att alla fans skulle bli förtjusta över att se henne igen.
Det känns som om jag aldrig lämnade serien, konstigt nog.
Det är fint att vara tillbaka.
Det var ett typiskt "House of the Dragon"- ögonblick att filma henne i närbild-
i ett slags crescendo mellan dem. Det strålade om henne och hon var tårögd-
och talade valyriska med perfekt uttal.
Och bryt. Lysande.
Vårt korta möte var fantastiskt. Sen högg jag huvudet av henne.
Jag älskade det när jag läste det. Jag ville hela tiden att drömsekvenserna-
skulle kännas så galna och skräckartade som möjligt.
Det är lika bra att löpa linan ut. Det var härligt att ha med Milly igen.
Det var så kul. Jag älskar Matt. Han är så snäll och oerhört begåvad.
Det kändes riktigt nostalgiskt.
Jag satt på tronen som är ganska skev.
- Men den är ju gjord av svärd. - Lyssna inte på henne, ärligt talat.
Det var fint att se värmen emellan dem. De känner ju varandra så väl.
De var glada att ses igen om än på ett våldsamt sätt.
- Mycket bra. Och bryt. - Tack så mycket.
INGET HÄXIGT MED DET
Det är lite väl sent för att smyga runt på ett främmande slott och hugga ner folk.
- Du... - Jag heter Alys.
Alys Rivers dräkt var speciell.
Hon bor på Harrenhal men ska inte se ut att höra hemma där.
Vi ville inte betona häxgrejen för mycket.
Hon behövde bara se ut som en udda person i hushållet.
Vi ville att dräkten skulle ha en sorts åldrad prakt-
och att färgerna skulle vara lila och lavendelblå.
Att Gayle fick rollen var en dröm som gick i uppfyllelse.
Jag hade sett den där porslinsvita hyn framför mig.
Vi bejakade hennes blekhet.
När jag läste boken tänkte jag mig långt hår-
och vi valde en bläckliknande korpsvart färg som är så vacker-
mot hennes hy och ögonfärg.
Det är inget häxigt med det.
- Tagning två. - Klappa.
Gayle var mycket nöjd och såg fantastisk ut.
Det har varit ett rent nöje.
Att bli så välkomnad av skådespelarna och teamet var fint.
- Hur är det? - Hur är det med dig?
Matt och jag fick träffa varandra för första gången-
och han är så generös som skådespelare och rolig att arbeta med.
Hon är en lysande skådespelare och har gjort en otrolig tolkning.
Drick det här. Ni behöver få sova för att vinna det här stället till er sida.
SLAGET VID ROOK'S REST
Rook's Rest är det största som "House of the Dragon" har iscensatt hittills-
i fråga om storlek och omfång. Det behövde bli bra.
Rook's Rest krävde mycket arbete.
Man fattar inte hur stort något är-
förrän man kommer dit och ser hur stor apparat det är.
Var redo för tagning.
Och det här är en stor apparat.
Rook's Rest var säsongens största utmaning, helt klart.
Vi filmade i sydöstra England och hade 500 medverkande.
Fyra hus: Rosby, Stokeworth, Darklyn och Hightower.
Alla med olika utseenden i olika delar av slaget.
- Avbryt repetitionen, tack! - Lysande.
- Var det bra? - Ja, jättebra.
Det var en komplicerad scen. Ett stort slag, drakar, drakeld, hästar och döda.
Det var en komplicerad logistik att lösa.
Det som skulle bli ett litet anfall mot ett litet slott-
blir en vattendelare som ruckar på krigets förlopp.
Vi fick se hur det är att släppa lös drakarna.
- Drake! - Drake!
BOURNE WOOD
Framåt!
Lyckligtvis regisserade Alan Taylor, veteran från bl.a. "Game of Thrones".
Alan lyfte det till en helt annan nivå.
Att jobba med Alan är fantastiskt, för han vet vad han vill ha.
Saken med Rook's Rest var att Alan gjorde storyboarden mycket noggrant i förväg.
Det var i samarbete med vår storyboardtecknare Jane Wu-
som actionscenerna i luften och på marken formades till det vi slutligen filmade.
Sen fick jag se Bourne Wood.
Bourne Wood är en populär inspelningsplats sedan Ridley Scotts "Gladiator".
Man tänker att om Ridley Scott valde den måste den vara rätt bra, och det är den.
Jag hade varit där när vi letade platser för säsong ett, och jag ville återvända.
Vi behövde ett skogsbryn, ett öppet fält och en höjd där slottet kunde stå.
Vi tittade på flera platser, och Bourne vann.
Kung Aegon!
Det kändes verkligen som ett slag. Vi hade pratat om det så länge-
Alan, jag, Freddie och Ryan.
Vi pratade i oändlighet om det och gick igenom varenda del av varenda scen-
och när man väl kom dit var det en helt otrolig inspelningsplats.
Det var ett sånt där ögonblick då man tänker: "Det här är rätt fantastiskt."
Slagen i avsnitt fyra är nog nåt som folk kommer att prata om rätt länge.
DRAKMAT
Jag tänkte inte på det som ett slag förrän jag såg hur enormt allt var.
Fyra murbräckor och otaliga hästar i full mundering - både ryttarna och hästarna.
Tre-fyra hus med olika dräkter, fanor och insignier som en enad här.
Tyvärr ska de flesta bli drakmat utan att de vet om det.
Det var mycket arbete för rekvisitörerna eftersom vi hade de olika armélägren.
Vi gjorde alla tält och bivacker-
som vårt fantastiska tygteam tillverkade, och rekvisitateamet satte ihop dem.
Rook's Rest var en logistisk utmaning.
Vi behövde ha tillräckligt med lik, döda hästar och krigsmaskiner-
och kunna flytta runt dem. Det var en stor inspelningsplats med flera kameror.
Det krävdes rätt personal som kunde flytta saker snabbt.
Vi hade vårt huvudteam och ett ansenligt splinterteam.
Alla större stunt leddes av stuntkoordinatorn Rowley Irlam.
- Murbräckan faller därifrån, eller hur? - Jag har jobbat med Rowley många gånger.
Han kunde skicka bilder till mig så att jag kunde be om ändringar vid behov.
Men han bättrar också på saker.
Sen träffar den er. Stå lite närmare murbräckan.
Det är mycket som ska på plats med tanke på drakelden.
Meleys ska flyga fram och sätta eld på människor.
Vi kan datoranimera, men att använda riktiga människor gör det mer autentiskt.
Det var vårt stora nummer. Det hände mycket i skogsbrynet.
Vi jobbade mycket med eld. Åtta människor brändes vid en murbräcka.
Det är så kul med drakelden.
När man är på fältet och elden far fram är det rätt spännande.
Ner!
Jag har aldrig sett nån bli så glad av att bränna människor levande.
Vi borde göra en till i 45 graders vinkel.
Vi grävde ner 20 laddningar i marken, och specialeffektteamet tände på.
Det gav ett 4-5 meter stort eldklot.
Ta skydd bakom avspärrningarna.
Åtta av mina killar var indränkta med en lättantändlig gel.
Jag hade sprungit åt andra hållet, men de stod kvar.
Elden kom emot dem och omslöt dem.
Vi tillverkade kläder med brännskador.
Det var tröjor med brännskador på-
som man kunde ta på sig utan att behöva sminkas.
Vi har blivit rätt bra på att tända eld på folk.
ATTRAPP 2.0
Mycket av drakstriden i luften filmades i ett mellanting av Volume och bluescreen.
Det här var attrapp 2.0. De har lärt sig efter första säsongen.
Den kan programmeras på ett nytt sätt-
för att simulera vingslag och riktningsändringar.
Det är väldigt djurlikt. Man känner nästan drakens andetag.
Kameran anpassar sig till ens rörelser också.
Vi gjorde lite annorlunda i år. Vi har en robotkamera.
Vi kom på ett sätt att fästa kameran på attrappanordningen-
och matcha rörelserna med attrappen.
På så vis kan man filma ur nästan vilken vinkel som helst.
Luftdueller brukade filmas från plan till plan, och vi filmar från drake till drake.
Kameran ska upplevas som om den satt på en annan drake.
Tre, två, ett, tagning!
Attrapparbetet... Mina gnälliga minnen från attrappen-
består av kraftig vind i ansiktet.
Sadeln krängde hit och dit.
- Tagning. - Angos, Meleys.
Det viktigaste skådespeleriet ska ske samtidigt som de kastas runt.
Men hon var lika bra fastän att hon satt på en drake och jagades av en robotkamera.
Vilket jävla helvete.
SMUTSIG ELD
Tre, två, ett!
Vi har en inspelningsplats där vi filmar olika effekter-
så att vi inte behöver datoranimera. Riktig eld ser så klart mer äkta ut.
Det är vansinnigt. Jag ville ta i mer eftersom vi hade Vhagar.
Jag ville ha riktigt smutsig eld.
En intensiv, stor eld som är riktigt hemsk.
Lågan kanske är 15 meter lång. Det är ett massförstörelsevapen.
BRÄND TILL ASKA
Det som får en att tappa andan är när de två större drakarna möts i luften.
Det slutar i en dödsspiral.
Alan gjorde research om hur rovfåglar slåss med varandra.
Alan ville ha med beteendet där de tar tag i varandras klor och snurrar runt.
Mycket fick animatörerna göra. Man kan tänka sig två drakar som singlar ner-
och sprutar eld, men hur det skulle funka är en annan sak.
Det skulle se ut som att en atombomb exploderat.
I berättelsen är det som att vinden vänder i fråga om vilken sorts krig det är.
Tanken var att Cole blir nedbruten. Han tuppar av och vaknar i en ny värld-
som ska kännas nästan overklig i graden av förödelse.
Vi hade folk som krälade omkring med bortbrända ben och armar-
och gående, brinnande människor.
Waldo och hans team skapade "askmannen".
När jag tog på den behövde det tajmas helt rätt-
och göras med precis rätt styrka så att de kunde dra i den. Det var fantastiskt.
När de gjorde i ordning den på nytt var jag inte avundsjuk.
Det var ett sätt att visa att det du trodde dig veta om soldatlivet-
har bränts till aska.
Och bryt.
Det är en pyrrhusseger för båda sidor.
De svarta förlorar draken och Rhaenys, en av Rhaenyras närmaste rådgivare.
Vi vet inte hur det står till med Solfyr och Aegon-
men Solfyr kan inte flyga i morgon, och kungen är inte i gott skick.
Alla Aegons värsta farhågor besannas-
när han faller mot jorden efter att ha träffats av ett eldklot.
Det är förödande för alla. Båda sidor har förlorat något stort.
Herregud, en enorm förlust. Vilken total katastrof.
Den bästa ryttaren och den bästa draken. Det är totalt kaos.
Men om man måste dö: Att dö på en drakes rygg-
mitt i en av de grymmaste striderna någonsin är ett rätt bra sätt.
Det är aldrig trevligt, särskilt när det gäller en så underbar person-
och en så begåvad skådespelare. Vi har blivit goda vänner så fort.
Det har varit en dröm att få jobba med henne.
Så det var lite: "Jaha, det var ju..."
Men vi är fortfarande vänner.
Att ha de här dynamiska flygscenerna-
ihopklippta med dramatiken och actionscenerna på marken-
blir en riktigt fantastisk scen.
Alan har satt ihop ett otroligt slag.
Jag är stolt över att ha medverkat.
Att få vara med om nåt så stort är sällsynt för en skådespelare.
Tack, Alan.
Man måste nypa sig ibland.
Jag lär aldrig få uppleva en lika storslagen scen-
under resten av min karriär. Jag har haft tur.
Det är det svåraste jag har gjort som showrunner-
och faktiskt som manusförfattare, men jag är mycket stolt över resultatet.
Översättning: Erik Swahn